266 
FAUNA OGU FLORA 
J 7 2 I 
den 8. 6. 2 individ (trolig, ej häc¬ 
kande) 
Linné. 
1762 
förekomst konstaterad 
enl. Tuneld. 
1867 
12 —15 par (häckande) 
Meves. 
t868 
18—20 par 
P. Hanst ROM. 
1869 
omkr. 20 par (häckande) 
G. Kolthoff. 
1872 
8—10 par 
P. Hanström. 
1878 
4 par 
» 
1879 
2 par 
» 
1880 
2 par 
» 
1881 
saknades 
» 
00 
00 
» 
enl. B. Han STRÖM 
1885 
» 
konserv. Roth. 
1886 
3 par (häckande) 
G. Kolthoff och förf. 
1887 
saknades 
enl. B. Hanström. 
1 891 
» 
förf. 
1895 
3 individ (ej häckande) 
förf. 
Rödspofven liar, som bekant, mycket aftagit till antal. 
Orsaken därtill var delvis kärrens utdikning och odling, men 
säkerligen dock mest andjägarnas hänsynslöshet att under de 
första andjakterna i juli nedskjuta de gamla fåglarna. Denna 
art synes dock på senare tid hafva tilltagit något. Den har 
äfven blifvit iakttagen på platser, där den förut icke häckat. 
Sålunda såg jag ett par i Möckelmossen 1904, och ett par 
häckade på Schäferiängen 1914. Tyvärr blef honan skjuten 
af en okynnig person. 
Till de under 1880—-OO-talen aftagande fåglarna måste 
äfven räknas en dykand, bärganden. Denna fågel var, enl. 
min far, ofantligt allmän på södra Öland under 1870-talet, 
men hade redan 1886 aftagit betydligt. 1891 funno min far 
och jag mellan Segersta fyr och södra fyren blott två par och 
ett par i Kärra träsk. 1895 häckade på hela denna trakt en¬ 
dast ett par bärgänder. 
Samtidigt med det att bärganden aftagit, har ejdern flyt¬ 
tat in. Enligt min far och fyrmästare Andersson häckade 
ejder icke i närheten af Ölands södra udde på 1860—70-talen. 
Första gången min far såg häckande ejdrar på Öland var 
1886, då tre familjer uppehöllo sig utanför Schäferiängen. 1891 
