274 
FAUNA OCH FLOR\ 
på OiNONEN, slog han sig ned i en hög fura i närheten och 
blef fälld. Fågeln vägde enligt uppgift 6 kg.(?) och mätte mellan 
vingspetsarna 2 ^2 m. Sedan ett försök att uppstoppa den 
misslyckats, uppspikades skinnet enligt gammal häfd på stall¬ 
väggen, där Åkesson återfann det, och där det hängt i öfver 
ett år i ur och skur, tills det afsändes till Helsingfors. 
Gåsgamen, hvilken art exemplaret tillhör, skiljer sig som 
kändt från övriga gamar genom sin långa jämntjocka.hals, glest 
beklädd i hela sin längd med gråhvita, borstartade fjädrar. 
Färgen hos fjäderskruden är i öfrigt smutsgulbrun, mörkare 
på buk än ryggsidan. Vingarnas stora täckfjädrar bilda en 
ljusare bård mot de mörkare pennorna. Af vingarnas blacka 
färger, liksom af det slitna och ljusa »halskråset» på gränsen 
mot bålen kan man sluta sig till, att bälgen hos ifrågavarande 
exemplar tillhört en gammal fågel, ty ungfåglarna äro både 
mörkare tecknade och äga brunare och längre fjädrar vid 
halsroten. 
Gåsgamen häckar enligt Brehm allmänt i Siebenburgen, 
Sydungern och på Balkanhalfön samt på Sardinien och Sici¬ 
lien och i en stor del af Spanien. Däremot är han sällsynt 
på Apenninska halfön. På senare tid har arten utbredt sig i 
Krain, Kärnten och Salzburg. Vilseflugna individer äro icke 
sällan anträffade i Tyskland och Polen ända till de Baltiska 
länderna. I öfrigt finnes gåsgamen utbrédd öfver hela Egyp¬ 
ten och Nordnubien, Tunis, Algeriet och Marocko samt i Asien 
ända till Himalaja. 
Märkligt är att arten förirrat sig så nordligt som till Fin¬ 
land. Någon rymling från en zoologisk trädgård eller ett me- 
nageri kan det inte vara fråga om. De nuvarande förhållan¬ 
dena i Ryssland synas mig utesluta tanken på en sådan im¬ 
port därifrån. 
Rolf Palmgren. 
