METODER FÖR STRUTSJAKT BLAND AFRIKANSKA FOLK 2 1 
dödas (Andersson). Fiskar- och jägarfolket Imaraguen vid 
kusten af Mauretanien mellan Adrar och Senegal (nära floden 
Bilouakh) anställer stora klappjakter, hvarvid de kringränna 
strutsarna och skickligt drifva dem mot hafvet. När de kom¬ 
mit ut i vattnet döda de dem med käppslag.^ 
På användandet af fällor vid strutsjakt känner jag intet 
annat exempel än bruket af täckta fallgropar, som jag 1920 
noterade bland Kitosh-folket, sydost om Mount Elgon i Eng. 
Ost-Afrika. De gräfva djupa, nedåt starkt afsmalnande gro¬ 
par å steppen, alltså af den bekanta typ, som mångenstädes 
i Afrika nyttjas, eller nyttjats, att fånga större däggdjur. 
Undantagsvis torde också vidare strutsen fångas med 
snara, innanför hvilken man lagt ett lockmedel. Endast för 
bushmännen har jag anträffat uppgift därom (hos Andersson 
och Passarge), men de å sin sida aiyvända denna metod rätt 
ofta. Det är en vanlig rännsnara, af den öfver stora delar 
af Afrika spridda typen, som brukas för fångst af mindre an- 
tiloper, trappar, pärlhöns etc. Ett långt rep med en snara i 
ena ändan bindes vid ett ungt träd eller vid en elastisk staf, 
som böjes, hvarefter snaran fästes på marken i labil jämnvikt 
medelst en träpinne, som hvilar mot en i marken nedsatt båge 
af trä. Så snart djuret vidrör träpinnen eller snaran, frigöres 
pinnen, och trädet rätar ut sig, hvarvid snaran drar sig till¬ 
sammans om bytet och detta blir hängande i luften. 
Huruvida snaran griper om halsen eller om ett ben på 
strutsen framgår ej. Som lockmedel brukas stycken af melon.^ 
Ett mera ovanligt sätt att använda sig af lockmedel be- 
skrifver Paulitschke^ från midgån och andra jagande paria- 
stammar i Somaliland. De fånga strutsar med utlagda kur- 
bitsfrukter, som urhålkats och inuti preparerats med ett be- 
döfvande ämne. Strutsen, som gärna äter dessa frukter, för¬ 
lorar medvetandet och fängslas af den framilande jägaren samt 
^ R. Armand, Chasseurs et pécheurs du Tagant et du Hodh. La Geogra- 
phie 1906, s. 448. 
S. Passarge, anf. arb. s. 11. 
^ Ethnographie Nordost-Afrikas I, s. 231. Se äfven G. Ferrand, Les 
(^omälis, Paris 1903, s. 198. 
