44 
FAUNA OCH FLORA 
kännedom om arten anställde jag jakt efter dem i ladugården om 
kvällarna, och efter några misslyckade försök lyckades det mig slå 
en i flykten. Det visade sig vara en hanne af den sällsynta fran- 
sade fladdermusen, Myotis ?iattereri, Kuhl. Arten är ju lätt igenkän- 
1 ig på de krökta håren i ytterranden af svanshuden. Fyndet gjor¬ 
des 1921. Exemplaret är uppstoppat. Att »mössen» verkligen 
jaga flugor bevisas däraf, att jag fann en sådan i munnen på den 
slagna. Som jag antog, att flera hade sitt tillhåll i ladugården, 
undersöktes detta de följande kvällarna och visade sig vara riktigt. 
Ännu en individ sågs fladdra omkring — jag har för öfrigt aldrig 
sett mera än en flyga åt gången. Intressant vore att se om »mös¬ 
sen» verkligen kunna vara i rörelse äfven vintertid. Fortsatta iakt¬ 
tagelser skall bekräfta detta. Om så är visar det, att äfven så öm¬ 
tåliga djur som fladdermössen förmå trotsa vår nordiska vinter och 
åtminstone för motion skull tillfälligtvis lämna sitt sofläger, ty med 
jakten torde det gå skäligen klent den årstiden. Dock är det inte 
uteslutet, att flugor under mildt väder kunna vara i rörelse, helst det 
i en ladugård, där ett större antal husdjur finnas, råder en relativt 
hög temperatur äfven om vintern. Sedan kölden i början af no¬ 
vember började »knäppa till», har ingen fladdermus varit synlig i 
ladugården. 
Det kunde vara af intresse att få utredt, hvilka arter det är, 
som höstetid jaga i ladugårdarna. Möjligen har man äfven den 
långörade arten att räkna med. Den lockas ju ofta in i boningshu¬ 
sen på landet, då dörrarna stå öppna. Två gånger denna höst 
har en min bror i N. Sandsjö socken erhållit exemplar af den 
långörade, fångade på kvällen i kök. 
Enligt N. Lilja i »Fauna öfver Skandinaviens Däggdjur» skall 
den fransade fladdermusen mest tillbringa vintern i ihåliga träd. 
Tilläggas kan att jag ^^/lo för sista gången i år såg en fladder¬ 
mus — mindre art — i rörelse ute i det fria. Så sen flygtid torde 
ej höra till det vanliga, men så har ju väderleken denna höst varit 
särdeles torr och varm, ^ IVelaMder. 
Ringdufva, som förlorat flygförmågan. 
I slutet af augusti i år hittade en dräng på Ramshults ägor, 
Fliseryd s:n, en ringdufva, som, oförmögen till flykt, kunde infångas 
med blotta händerna. Den sprang omkring bland buskarna i sko¬ 
gen och kunde med hjälp af sina korta vingstumpar höja sig knappt 
fotshögt öfver marken, då den förföljdes. Dufvan hemtogs lefvande 
och öfverlämnades åt undertecknad med önskan att få den uppstop¬ 
pad. Då jag fick se, hur dan den var — alla hand- och en del 
af armpennorna samt stjärten på tre pennor när borta förutom en 
hel massa småfjäder, som lossat vid fångsten och hemtransporten 
— bad jag att få slippa det nöjet, hvilket också villfors. Vår man 
hoppades dock, att hans önskan framdeles skulle kunna uppfyllas, 
och såväl i hans som eget intresse beslöt jag föda dufvan en tid i 
afvaktan på fjäderdräktens framväxande. Jag lät henne få dispo¬ 
nera vindsvåningen, där hon snart syntes göra sig hemmastadd. 
