NEW yOhK 
30TANICAI, 
GÄPI^EN 
Några bidrag till kännedomen om vild¬ 
renens sista förekomst i vårt land. 
I 
,, Af 
Erik Geete. 
häfte 3 år 1920 af Fauna och Flora har Bo 
Witt-Strömer under ofvanstående rubrik läm- 
>kS nat en del, vid en zoologisk exkursion som¬ 
maren 1919 till Idre- och Särna-fjällen, inhäm- 
ir'rttade uppgifter rörande tidpunkten förde sista 
vildrenarnas förekomst i denna trakt, »där de 
som bekant längst bibehöllo sig i Sverige». 
Enligt en af Witt-Strömers sagesmän, Löfhög Olle Olsson 
i Lillfjäten (ej »Lillflöten»), skulle den senares morfar, Olle 
Persson, år 1863 skjutit »de två sista i trakten dödade vild¬ 
renarna i på Fläggingsfjället i Lillherrdal socken» (Härjedalen). 
o 
»Aret 1867 eller 68 förföljde han emellertid ytterligare några i 
orten kringstrykande vildrenar, dock utan att det lyckades ho¬ 
nom döda dessa.» 
Witt-Strömer omtalar vidare, att han från denna resa 
medförde »tvenne större renhorn, som funnits öfverväxta af 
mossa och lafvar i en skogsmosse i närheten af Bunkris, Särna 
socken». Dessa horn antogos möjligen härstamma från vild¬ 
ren, »då tamren ej omtalas af Linné såsom förekommande i 
trakten, och enligt erhållna uppgifter endast en och annan 
enstaka tamren sedan mannaminne strövat så långt ner i Särna 
socken». 
4 — 2 > 8 i. Fauna o. Flora 1922. Häft, 2. 
