50 
FAUNA OCH FLORA 
Beträffande sistnämnda hornfynd vill jag endast göra en 
liten rättelse i lokalfrågan. Bunkris ligger nämligen i Älfdalens 
socken, öfver en mil söder om Särna sockenrå. 
Då undertecknad äfven intresserat sig för frågan om vild¬ 
renens förekomst inom Idre, har Jag under min fleråriga vis¬ 
telse i trakten gjort en del anteckningar efter muntliga upp¬ 
gifter af sådana personer, som kunde tänkas bäst känna till 
saken. Möjligen kan något ur dessa anteckningar äga intresse. 
Ofvannämnde Löfhög Olle Olsson i Lillfjäten är äfven en 
af mina sagesmän, som berättar, att hans morfar. Drängpers 
Olle Persson i Lillfjäten, skjutit de sista vildrenarna i Nipfjället 
(beläget inom Idre norr om Städjan och sammanhängande med 
detta fjäll) omkring år 1863. Efter denna tid trodde han icke, 
att några vildrenar ha förekommit i Nipfjället. Detta är den 
enda uppgift som erhållits från de östra delarna af Idre socken 
(areal nära 20 kvadratmil). Från de västra, mot Norge grän¬ 
sande Idre fjällen föreligga däremot något talrikare sådana. Vid 
insamlande af uppgifterna har jag erhållit en värdefull hjälp 
af kronojägaren Jonas Berg i Idre. 
Esten Jakobsson i Grövelsjön (född år 1867) berättar så¬ 
lunda, att han minnes, när hans fader, Jakob Estensson i Grö¬ 
velsjön, sköt den sista vildrenen (rättare kanske sin sista vild- 
o 
ren). Årtalet erinrar han sig icke bestämdt, men tror, att det 
var något af åren fram emot midten af 70-talet, 1873 eller 1874. 
Han skulle då själf varit 6 å 7 år, och längre tillbaka är ju 
icke troligt, att han kan minnas händelsen. Fadern, Jacob 
Estensson, lefver ännu, men är icke längre så redig, att han 
kan berätta något härom. Renarna, som till antalet voro 5 å 
t 
6 stycken, upptäcktes från gården, i sluttningen väster om 
Grövelån (gården Grövelsjön ligger endast omkring 3 km. från 
norska gränsen). Fadern hade då gått efter dem och lyckats 
skjuta en, i den s. k. Olåsen. De öfriga djuren hade sprungit 
in mot Norge. Esten Jakobsson minnes äfven, att det fällda 
djuret var en stor ren, och att den hade särdeles tjock hud, 
hvilken hans far sedan själf barkade och beredde samt gjorde 
