VILDRENENS SISTA FÖREKOMST I VÄRT LAND 5 1 
remmar af, dels bössremmar, dels till andra ändamål. Af dessa 
remmar ha en del varit i bruk tills helt nyligen. 
Gränsuppsyningsmannen Per Berg i Flötningen har äfven 
omtalat, att då han för 15 år sedan var gränsridare i Stor- 
sätern (nära Grövelsjön), nyssnämnde Jakob Estensson visat 
honom en bössrem, tillverkad af huden från den sist skjutna 
vildrenen, och samtidigt uppgifvit, att remmen då var omkring 
30 år gammal. Om man beräknar, att det åtgick 2 å 3 år 
innan huden var färdigberedd, stämmer denna uppgift väl öfver- 
ens med Esten Jakobssons tidsuppgift. Detta sista f. ö. nämndt 
endast för att styrka uppgiften ifråga. 
Per Mickelsson i Huskläppen, född år 1859 och närmaste 
granne till Grövelsjön, erinrar sig väl, när hans fader, Mickel 
Mickelsson i Huskläppen, sköt vildrenar. Den sista hade han 
skjutit i Storvätteshågna (f. ö. Dalarnes högsta fjäll, 1204 m., 
i nordligaste delen af Idre socken) i sällskap med Simon Hans¬ 
son i Löfåsen, efter hvad meddelaren trodde i slutet af 1860- 
talet. 
Samme man berättar vidare, att han hört lapparna omtala, 
att de efter sagda tid skjutit vildrenar, som blivit inblandade 
med deras renar, något djur för hvarje år ända till år 1878. 
En av de sista skulle lappmännen Holm Lars och Jonas Mår¬ 
tensson fått tag i på det sättet, att vildrenen och en tamren 
stångats och så väl fastnat ihop med hornkronorna, att de ej 
kunde komma loss från hvarandra. Lappmännen hade häri¬ 
genom kommit dem så nära, att de kastat »horntärn» (kast¬ 
tömmen eller lasson) på djuren och dragit vildrenen till sig 
samt slaktat honom på vanligt sätt. 
Som synes af dessa uppgifter, skulle vildrenen ha före¬ 
kommit inom Idrefjällen, längst norrut mot norska gränsen, 
ända till år 1878. I Nipfjället och de östra delarna af Idre 
tycks den ha varit försvunnen rätt långt före denna tid. Möj¬ 
ligen kan den misstanken framkastas, att lapparnas uppgifter 
skulle röra sig om förvildade tamrenar. Någon direkt anled¬ 
ning att misstänka ett dylikt förhållande finnes emellertid icke. 
