58 
FAUNA OCH FLORA 
som själfklart, att de entomofila blommornas färgprakt och 
ofta rika teckningsmönster äro af betydelse såsom lockmedel 
eller åtminstone, och riktigare, såsom igenkänningstecken vid 
insekternas blombesök, om man också vid sidan affärgen äfven 
tillerkänt blommornas doft ett liknande värde. 
Emellertid höjdes i början af 1900-talet en röst, som för¬ 
kunnade, att själfva grundvalen för denna blomekologiska teori 
helt enkelt icke existerade. Insekterna kunde helt enkelt icke 
urskilja några färger, de voro fullkomligt färgblinda, och de 
förut utförda försöken, som tycktes ådagalägga, att de kunde 
urskilja och igenkänna färger, voro feltolkade. Insekterna hade 
i sådana fall icke åtskilt experimentfärgerna på grund av 
deras färgkvaliteter utan endast på grund af deras olika ljus¬ 
hetsgrader, de hade alltså endast sett dem såsom olika nyanser 
af grått. Hvad som gjorde saken så mycket betänkligare, var 
att åsikten framfördes af en sådan oftalmologisk auktoritet 
som prof. C. von Hess. 
V. Hess’ resonemang var följande. Om en normalt färg¬ 
seende människa vid fullt dagsljus betraktar ett spektrum, 
synes den gula färgen för henne vara den ljusaste. För ett 
totalt färgblindt människoöga, som ser färgerna endast som 
olika nyanser af grått, ligger däremot ljushetsmaximum när¬ 
mare den kortvågiga spektraländen och faller inom de för 
normalseende gulgröna strålarnas fält; samtidigt synes den 
långvågiga delen af spektrum betydligt förmörkad och i sin 
yttersta del förkortad, medan den kortvågiga ändan, de blå- 
aktiga strålarnas område, synes relativt ljusstarkare än för 
en normalseende, v. Hess undersökte nu ljushetsfördelningen 
i spektrum för en mängd olika djurklasser och fann, att denna 
för däggdjur, fåglar, kräldjur och groddjur nära öfverensstämde 
med det ljusadapterade, normalseende människoögats, medan 
den hos fiskar, bläckfiskar, musslor, kräftdjur och äfven in¬ 
sekter (bin, skalbaggar, fjärillarver, myggor och mygglarver) 
var af samma art som för ett totalt färgblindt människoöga. 
Om t. ex. de positivt fototaktiska bina direkt från kupan fingo 
flyga in i ett kärl med parallella väggar, i hvilket ett spektrum 
