92 
FAUNA OCH FLORA 
och alla trädgårdsmästare lade ut sophögar, som innehöllo 
en hel del animaliska saker.» 
Disponenten Berlin tillägger senare, att han efter detta 
brefs affattande samtalat med en person i Säbyholm, som fullt 
delade åsikten om korparnes antal och uppehållstid. Han 
meddelar ock, att Dr. Ottosson fått sina uppgifter om dessa 
korpar från honom. De första åren var kolonien ej så stor 
och väckte då ej någon vidare uppmärksamhet. »Jag hörde 
då och då en korp, men hvar de höllo till, tog jag då ej reda 
på. Antalet ökades år från år, och jag kunde trots den stora 
decimeringen ej märka någon minskning. Närmaste häckplats 
tror jag var vid Ringsjön, där ett par korpar höllo till och 
kläckte sin kull. På frågan huru koloniens öde slutligen ge¬ 
staltade sig kan jag tyvärr ej ge något svar, då intresset så 
småningom slappades till följd af det stora antalet.» 
Detta är hvad som i närvarande stund kan meddelas om 
denna märkliga korpförekomst, som torde ha varit något ena¬ 
stående i sitt slag. En slutgiltig förklaring af denna sak är 
ej godt att gifva, särskildt så långt efteråt, men af de ofvan 
anförda meddelandena framgår, att det funnits rik tillgång på 
föda för korpar vid Säbyholm. Detta har naturligen varit det 
primära, som lockat fåglarne dit. Att ungfåglarne sedan också 
stannade kvar den tid, då de ännu ej fortplantade sig, kan 
ju också lätt förklaras just genom denna tillgång på näring. 
Det mest egendomliga år emellertid, att könsdriften ej gjorde 
sig gällande hvarken hos de yngre eller äldre fåglarne, när 
den tiden kom, men detta kan måhända finna sin förklaring i 
det af Disponenten Berlin framställda förhållandet. 
