96 
FAUNA OCH FLORA 
I höst har jag för första gängen efter 6 års vistelse i Särna 
sett en gröngöling här. I 3 en syntes under en veckas tid så godt 
som dagligen inom själfva kyrkbyn. Hos mig sysselsatte den sig 
flera gånger med att undersöka fågelholkarna. Af allt att döma 
var den alldeles okänd af befolkningen på orten. (Säkerligen var 
det ett vilsekommet exemplar, hvilket är rätt egendomligt på grund 
af denna arts stationära vanor. Red.) 
Såväl i år som förra hösten har jag varit i tillfälle att på 
samma gäng få skåda flockar af starar och sidensvansar — kring 
månadsskiftet sept.—okt. Frän mitt fönster såg jag i höst ett 2o-tal 
sidensvansar i rönnarna på gården, under det att samtidigt en unge¬ 
fär lika stor starflock sökte sin näring på ängen under rönnarna. 
Stararna flytta härifrån i början af atig., men synas komma tillbaka 
på en kortare tur, ungefär två månader senare för att göra en sista 
afskedsvisit. 
Särna den 24 nov. 192.. Bcllamler. 
Eli gulröd vatteiisork 
från Ekolns strand infångades den ®/ii 1921 af bokbindaren K. J. 
Hernell, Uppsala, och öfverlämnades till Riksmuseet, där den nu 
finnes uppstoppad. Det svarta melaninpigmentet hade alldeles 
slagit fel, och blott det gula kunnat utvecklas. Denna gulröda sork 
utgör alltså i detta afseende ett parallellfenomen till kanariefåglar 
och guldfiskar. 
r~~. 
En nästan helsvart ekorre 
sköts vid Ludvigsberg, Muskö den 1921 af dir. H. M. Öster¬ 
dahl och öfverlämnades som gåfva till Riksmuseet. 
En piggvar 
med blindsidan mörkfärgad liksom den andra har skänkts till Riks¬ 
museet af hofleverantören O. Eriksson. Förklaringen till denna 
variation ligger däri, att blindsidans öga under utvecklingens gång 
hos detta exemplar ej kommit fullt öfver till andra sidan, utan 
stannat vid kanten. På grund häraf har fisken sannolikt ej sum- 
mit på sidan som en normal piggvar, utan mera upprätt på hög¬ 
kant som en vanlig fisk. Då båda kroppssidorna sålunda blifvit 
belysta, har också pigment utbildats på båda. Tvärtemot det 
vanliga förhållandet hos vararne är det det vänstra ögat, som flyttat 
sig, om ock ej fullständigt, och det högra suttit stilla. Eljest är i 
regel högersidan blindsida hos vararne. Då som sagdt vänsterögat 
stannat pä kanten, har ryggfenan ej som vanligt kunnat växa fram 
längs huvudet, utan bildar en fri framskjutande flik. E. L. 
