104 
FAUNA OCH FLORA 
blifva då genom bakteriers förmedling småningom omvandlade 
till för de högre växterna såsom näring brukbara mineralsalter. 
Den biologiska reningsmetoden har dock fått den största 
användningen. Här behandlas då afloppsvattnet i af kol, slagg, 
koks etc. bestående filtra. I dessa utvecklas en rik organism¬ 
värld af bakterier, infusorier, alger, maskar, insektlarver m. fl., 
hvilka alla direkt eller indirekt hämta sin näring ur aflopps¬ 
vattnet, samtidigt som den för andningen och reningsproces¬ 
sernas snabba fortgående nödvändiga luften lätt kan tillföras 
genom filtermaterialets porösa beskaffenhet. 
Vid dessa anordningar är det alltså i egentlig mening 
endast vattnets ofvannämnda själfreningsförmåga, d. v. s. de 
biokemiska processerna, som kommit till användning, ehuru i 
högst koncentrerad form. 
Äfven i vattenledningstekniken spela dylika biologiska 
reningsmetoder en viss, ehuru mera begränsad roll. Här kom¬ 
mer det ju hufvudsakligen an på mekanisk rening. 
Af hvad som i ofvanstående rader berörts förstå vi lätt 
hvilken oerhörd betydelse vattnet och dess organismer ha för 
människan såsom afnämare af, vi kunna tryggt påstå hufvud- 
parten af vid hennes olika verksamhetsområden uppkomna 
affallsprodukter. 
Endast i några få fall kunna dessa organismer vara för 
oss skadliga. Som bekant lefva nämligen flera sjukdoms- 
alstrande bakterier, exempelvis kolera och tyfus, i vatten och 
tillföras oss genom detta. Och äfven kan förorenadt vatten på 
andra sätt vara hälsovådligt. 
Långt större än dessa, i hygieniskt välskötta samhällen 
föga farliga sidor hos vattnet är emellertid den direkta nytta, 
som detsamma i våra sjöar och floder skänker oss genom sin 
fiskproduktion. Att densamma utgör så att säga toppunkten 
på det organiska kretsloppet i vattnet, har ofvan framhållits. 
Däraf inses äfven att i våra sjöar städse måste förekomma en 
åtminstone lindrig förorening, nämligen i form af de genom 
