130 
FAUNA OCH FLORA 
Tärendö kyrkoby å Tärendö sockenallmänning. Enligt ingångna 
upplysningar synes örnen vara försvunnen från största delen 
af reviret sedan 15—20 år tillbaka. Dock iakttagas nästan 
årligen om höstarne enstaka exemplar, som, att döma efter 
dem som skjutits, äro flyttande ungfåglar sannolikt komna från 
Juckasjärvi och Karesuando socknars fjälltrakter. 
Västra Korpilombolo revir hyser likaledes blott ett häckande 
kungsörnpar enligt jägmästare S. D. Olsson. Dess häckplats 
är på norra ändan af Ristivuopioberget å kronoparken Narken 
block V. Boet har byggts i en »stor tallöfverståndare, som 
vid af mig år 1918 utförd föryngringsstämpling å trakten 
kvarlämnats, just enär örn flera år i följd häckat i densamma», 
skrifver jägmästare Olsson. »Efter afverkningen har trädet tre 
år å rad tjänat som häckplats för kungsörn», tillägger han. I 
Ulmberget fanns också å Ängeså kronopark tills för få år 
sedan en boplats för örn, men enligt uppgift från vederbörande 
kronojägare har densamma ej tagits i bruk sistlidet år. 
Ur den rapport, som af t. f. revirförvaltaren Nyländer 
afgifvits från Östra Korpilombolo revir, må anföras följande: 
»Kungsörnen har under de senare åren sparsamt förekommit 
inom de mera avlägset belägna delarne av reviret. För varje 
år synes dock antalet häckande fåglar blivit allt färre. Under 
sistlidet år kan med visshet ingen boplats angivas, ehuru med 
rätt stor sannolikhet tvenne par uppehållit sig i norra delen 
av Övertorneå socken å berget Iso Aapua. För något år till¬ 
baka fanns ett kungsörnpar häckande å berget Korpivaara 
inom Korpilombolo socken — — — men båda dessa par äro 
nu tyvärr försvunna. Som av ovanstående framgår, synes 
stammen av kungsörn till och med i dessa ödemarkstrakter, 
som av ålder varit ett kärt tillhåll, för varje år stadigt minskas, 
och om ej snar fridlysning sätter stopp för den systematiska 
förföljelsen av fåglarne och utplundringen av deras bon, torde 
den tidpunkt ej vara långt avlägsen, då denna stolta fågel 
totalt utrotats, vilket för vårt lands fauna vore en oersättlig 
förlust.» 
Jägmästaren Cederberg i Haparanda revir har ej direkt 
