KUNGSÖRNTILLGÅNGEN I SVERIGE I NUTIDEN 131 
iakttagit någon häckplats inom sitt revir, men då han funnit, 
att villebråd af tjäders och hares storlek slagits af örn under 
senvåren och försommaren och bortförts, utan att något af 
villebrådet förtärts på stället eller i närheten däraf, drager 
han den slutsatsen, att örnarne burit detta byte till sina ungar. 
»Sista gångerna dylika iakttagelser gjorts äro sommaren 1919 
väster om Puostijärvi och sommaren 1921 i Långlandsberget 
väster om Lomträsk i Överkalix socken, båda gångerna i början 
av juli. Fågelvägen mellan dessa platser utgör knappa 20 km. 
och torde ej vara uteslutet, att samma örnpar förövat båda 
angreppen. Någon boplats har jag, som ovan nämnts, icke 
kunnat iakttaga och ej heller har jag velat väcka något intresse 
härför genom att ivrigt efterforska densamma.» Jägmästare 
Cederberg håller sålunda för troligt, att kungsörn under de 
senaste åren häckat i »sydöstra delarne av Överkalix socken 
och västra delarne av Hietaniemi och Övertorneå socknar 
(Puostijärvi- och Miekojärvitrakterna och norr därom). Den 
livliga rörelsen i skogarne under de senaste krigsåren torde 
dock hava i många fall kommit honom att ändra boplats. 
Givetvis minskar han även i antal år efter år.» 
Inom de oerhörda landsträckor, som bilda Öfre Norrbottens 
distrikt, torde sålunda, efter hvad de inkomna uppgifterna gifva 
vid handen, finnas enligt öfverjägmästarens uppfattning af de¬ 
samma 14 säkra och omkring 7 sannolika boplatser för kungs¬ 
örn. I ett eller annat fall är det dock måhända samma par, 
som visat sig på två platser eller alternerat mellan dem. Den 
census, som gjorts, torde sålunda ej uppvisa för låg siffra, och 
dessutom framhålles från flera håll, att örnarne alltmera min¬ 
skas i antal och gå sin utrotning tillmötes äfven i dessa våra 
nordligaste landsändar. 
I Sverige söder om Norrland och Dalarne torde häckande 
kungsörn blott förekomma på ett enda ställe, nämligen på 
Gotska Sandön, hvarest enligt erhållet meddelande nu åter lär 
finnas ett par. Sammanräknas sålunda alla med någorlunda 
god säkerhet kända boplatser, som i nutiden tagas i anspråk 
af kungsörn, torde deras summa ej uppgå till ett fyrtiotal. 
