132 
FAUNA OCH FLORA 
Detta är ej mycket för ett land af Sveriges stora utsträckning, 
och med hänsyn till dessa fåglars svaga fortplantning och alla 
de faror, som de äro utsatta för, måste stammen anses vara 
så fåtalig, att en fullständig utrotning måhända ej är långt 
aflägsen. Det är obestridligt, att kungsörnen gör en viss 
skada. Han tager ju matnyttigt villebråd, särskildt hare, och 
äfven en del smärre husdjur såsom lam, och renkalfvar kunna 
äfven bli hans offer. Dock torde en del af de senare åtmin¬ 
stone vara antingen svaga eller kanske rent af själfdöda djur, 
som örnen uppspanat och tagit som god pris. Vissa vårar, 
som äro otjänliga för renarnes kalfning, och då vajorna dess¬ 
utom ofta äro utmärglade och försvagade, dö ju en mängd 
kalfvar, och om dessa sedan uppätas af örnar, är därigenom 
ingen skada skedd, men ses en örn äta af äfven en själfdöd 
kalf, får han gifvet skuld att ha dräpt den. En annan för¬ 
argelse, som örnen åstadkommer, är, att han uppäter en del i 
snarorna om vintern fastnade ripor. Om man lägger ihop allt, 
som kan läggas kungsörnen till last, blir det dock ingalunda 
så mycket, att det kan gifva någon grundad anledning till att 
denna ståtliga fågel skulle få prisgifvas åt utrotning. Inträffade 
något sådant, skulle det vara en oersättlig förlust för vår 
fauna. Det är därför vår plikt att söka förebygga detta, medan 
o 
tid är. A andra sidan kan det hafva sina vanskligheter att 
begära, att denna fågel helt och hållet fridlyses. Åtminstone 
tillsvidare syntes det mig vara nog att gå en medelväg och 
begära kungsörnens fridlysning på kronan tillhörig mark, och 
torde rätt mycket kunna vinnas härmed. Detta skulle natur¬ 
ligtvis äfven innebära, att hans ägg, ungar och bo likaledes 
fredades. Då det är allbekant, att i vissa delar af vårt land 
handeln med örnägg väsentligen bidragit till denna fågels ut¬ 
rotande, men en dylik handel ej kan anses vara behöflig, hvar- 
ken från vetenskaplig eller annan synpunkt, bör den ej vara 
tillåten. Förslag har också på grund häraf väckts i Kungl. 
Vetenskapsakademien om sådan fredning af kungsörn, som här 
ofvan nämnts, och Akademien har upptagit frågan samt ingått 
till Kungl. Majestät med underdånig skrifvelse i detta syfte. 
