SMÄRRE MEDDELANDEN 
T 37 
Under samma tid hafva några rödhakesångare uppehållit sig 
i bokskog norr om staden, och såg jag här en rödhakesångare senast 
den ^®/i. Äfven denna art har sålunda kunnat uthärda de svåra 
veckorna i januari. 
Hälsingborg den i februari 1922, Märten Sjöbeck. 
Samma ärlor, som här ofvan omtalas, sågos ännu den ^^2 af 
godsägaren T. Ankarcrona på hamnpiren i Hälsingborg. De syntes 
vara vid god hälsa, men den ena var något skadad i vingen, dock 
ej mera än att hon kunde flyga fullt bra. 
Kricka ringmärkt i Skottland återfunnen i Upland. 
För någon tid sedan hade undertecknad nöjet få mottaga från 
godsägaren G. S. Boström foten af en kricka med på densamma 
sittande ring utvisande, att den blifvit märkt genom mr H. F. 
Witherby’s försorg. Fågeln hade skjutits den i aug. 1915 i en 
liten insjö, Deningen, ett par km. söder om Riala kyrka på Östanå 
gods. Sedan mr Witherby erhållit uppgift om ringens nummer 
(25811), meddelade han, att krickan ifråga infångats under sin 
vintervistelse vid Leswalt i Wigtownshire i sydvästra Skottland och 
efter ringmärkning åter släppts den 16 jan. 1915. Den hade där¬ 
efter alltså återvändt till sin hemvist i Upland, där den samma 
sommar blef skjuten. Dess flyttning hade sålunda gått i nästan 
västlig riktning. Af hvad man förut just genom ringmärkning erfarit 
om krickornas flyttning framgår, att densamma i allmänhet har ett 
sydvästligt eller västligt förlopp. Särskildt våra krickor flyga säker¬ 
ligen ofta till Storbritannien och västra Frankrike om vintern. Det 
kan ju i detta sammanhang ånyo erinras om den på Blaikfjället i 
Västerbotten märkta krickan, som sköts i västra Frankrike. En 
annan kricka omtalas i litteraturen såsom märkt i trakten af Peters¬ 
burg och skjuten vid Italiens ostkust. Dessa exempel gifva ju en 
god antydning om dessa fåglars flyttningsvägar. E. L. 
#• 
Ofvervintrande änder. 
Under ett besök i Halmstad, februari 1922, var jag i tillfälle 
att se omedelbart vid stora bron midt i staden på ett litet ställe, 
där vattnet gick öppet, 20—30 änder på ett tjugotal meters af- 
stånd, däribland åtminstone följande arter: 
Nyroca inat'ila L., ett tiotal J' ad. och jun., flere 
Ny ro ca ferma L., i J', 2—3 5 ; 
Clangula claiigula L., flere stycken, mestadels 
Anas platyrhyncha L., i — 2 J'. 
Änderna fingo mycket mat af folket på bron och voro gifvet- 
vis aldrig skygga. En gång iakttogs därstädes troligen en Mergus 
$ (M. serrator?), ehuru jag ej kan med bestämdhet fastställa iden¬ 
titeten, då jag olyckligtvis ej hade min kikare med mig och det 
redan började att skymma. Grefve O. Zedlitz. 
