156 
FAUNA OCH FLORA 
fågelmängd. Nästan livarje år har jag varit i tillfälle att under 
några dagar se de återvändande skarorna komma och taga 
sina gamla boplatser i besittning. Denna gång gällde frågan 
däremot, huru många och hvilka voro kvar den 4—6 augusti? 
Redan under färden dit ut till hafsbandet gjorde sig från¬ 
varon af all ejder märkbar. Dessa fåglar häcka dock där i 
flera hundra par. Nu syntes under färderna fram och tillbaka 
samt tredagarsvistelse därute blott en enstaka åda samt en 
enda liten flock. Gudingarna draga ju bort redan i juni—juli 
för att mestadels på aflägsna hafsgrund genomlöpa sin rugg- 
ning, men äfven ådorna voro allesammans borta för att söka 
sig nya matställen för sig och sina ungar. När vi kommit in 
i båthamnen, sågos emellertid där några svärtor med sina 
ungar. En af de första frågorna till den präktige vaktmannen 
gällde också dessa fåglar. Han omtalade, att af 12 svärthonor, 
hvilkas bon han kände till på hemholmen, lågo endast två 
kvar på äggen. Den ena af dessa låg under stugan så nära, 
att man oupphörligt måste passera den på mindre än en me¬ 
ters afstånd. Den andra hade sitt bo under en upp- och ned¬ 
vänd låda, som utlagts för detta ändamål. Svärtan under 
stugan var naturligtvis ett tacksamt studieobjekt. Hon låg 
där så trygg och säker, och om man böjde sig ner för att se 
något närmare på henne, gapade hon och lät höra en hväs- 
ning, som tillkännagaf ett visst missnöje öfver närgångenheten. 
Hon hade legat så länge, att hon borde kläcka snart. På 
morgonen den visade sig också flera hvitkindade hufvuden 
sticka fram vid sidan af modern, och sålunda var redan då 
åtminstone en del af kullen kläckt. Fem minuter före fem på 
e. m., då vi sutto vid vårt middagsbord, tågade svärtan hög¬ 
rest och ståtlig samt åtföljd af 7 pigga ungar alldeles förbi 
den öppna dörren och ned till båthamnen, där hon gick i 
vattnet, och ungarna tumlade efter. De voro genast hemma¬ 
stadda i detta element och hade ej hunnit simma mer än ett 
par meter från stranden, förr än de började att dyka. Sakta 
med sträckt hals sam svärtan fram som den personifierade 
vaksamheten i spetsen för sin lilla trupp. Vi kunde ej undgå 
