NÅGRA BIOLOGISKA SENSOMMARNOTISER FRÄN SÖRMLANDSSKÄREN 157 
att uttrycka vår beundran för denna vackra bild af moderlig 
omsorg. Men huru snart ändrades ej vårt omdöme! Svärtan 
fortsatte sakta ut ur båthamnen. Vid dess mynning mötte 
hon en annan svärta med tre ungar. Båda kullarna blandades 
genast. Vår svärta, modern till de sju, sam omkring på samma 
ställe med framsträckt hals och näbben i vattnet. Hvad hon 
gjorde och hvad detta till äfventyrs betydde (möjligen en ho¬ 
tande ställning?), kunde vi ej se, men inom kort sam den 
andra svärtan bort med alla tio ungarna. Den olyckliga mo¬ 
dern till de sju, hvilken vi nyss, men nu ej längre, beundrade, 
syntes alldeles förbryllad. Hon sam ej efter sina förlorade 
ungar, utan hade alldeles tappat hufvudet och tycktes ej ha 
någon aning om, hvart de tagit vägen; efter en kort stund 
återvände hon in i båthamnen, som om hon skulle vilja söka 
efter sina förlorade barn där, hvarest hon kommit från. Det 
var ju en alldeles gåtfull sak, huru så med ens modersinstink¬ 
ten, som nyss föreföll så starkt utpräglad hos henne, alldeles 
svikit eller rent af försvunnit. Från mänsklig ståndpunkt be- 
dömdt var hela hennes uppförande alldeles oförklarligt, och 
man var böjd att framställa den frågan, hvad hade hon för 
allt sitt trägna och uppoffrande rufvande af äggen under 4 
veckor, då hon på ett sådant sätt inom en halftimme slarfvade 
bort hela sin vackra kull. De äro tydligen ej några skickliga 
mödrar dessa fåglar. Påföljande dag på eftermiddagen sågo 
vi visserligen en hona, som liknade den ifrågavarande, emedan 
hon var mycket svart och med föga utpräglade hvita fläckar 
på hufvudet, simma kring med sex ungar, men om det verk¬ 
ligen var densamma, som återfått större delen af sin kull, är 
ju ej lätt att afgöra. Faktiskt är, att hon flög och sam om¬ 
kring ensam på förmiddagen dagen efter sin förlust liksom 
sökande ungarna. Andra svärtmödrar syntes ha bättre reda 
på hvad, som tillhörde dem, i det de afvisade andra ungar, 
som ville sälla sig till dem, och jagade bort dem bitande efter 
de främmande ungarna. I vanliga fall var dock äganderätten 
till den ena eller andra ungen ej vidare klar. Ibland kunde 
man dock få se handlingar af hjältemod äfven från en svärt- 
