FAUNA OCH FLORA 
1 6o 
pennor i vingar och stjärt och förnyas. På hösten rugga 
hanarna sedan ännu en gång, men blott småfjädrarna, och 
anlägga praktdräkten, som bäres under vintern och till och 
med nästa parningstid. Alfågeln återigen börjar att fälla små¬ 
fjädrarna af sin vinter-praktdräkt redan innan parningen ägt 
rum och är under fortplantningstiden klädd i sin mörka som¬ 
marskrud, som den fått redan, innan den nått fram till häck¬ 
platserna. Sålunda fälla dessa fåglar ej och kunna af bio¬ 
logiska skäl ej fälla och förnya vingpennorna i samband med 
anläggandet af den mörka sommardräkten, ty de behöfva dem 
för flyttningen. Men sedan parningen väl är öfver, fälla de 
pennorna i en särskild ruggningsakt skild från de båda andra. 
Att det är i augusti, som denna vingpennfällning äger rum, är 
bekant genom Kolthoff’s och dansken Manniche’s iakttagelser 
på Grönland af vingruggande alfåglar, men ingen af de nämnda 
forskarna har fäst sig vid det märkliga i pennruggningens 
brist på sammanhang med småfjädersruggningen. 
De vadarefåglar, som äro hemma på Källskären, hade redan 
rest söderut, innan vi kommo dit den 4 aug., med undantag 
af en kull af roskarlar, men äfven den flyttade följande dag. 
I stället kommo då och då små familjegrupper af samma art, 
hvilade där en stund och fortsatte sedan sin resa. Enstaka 
rödbenor drogo äfven förbi med eller utan rast. En eftermiddag 
sågos två. drillsnäppor på flyttning och vid andra tillfällen 
några gluttsnäppor. Förra året ungefär vid samma tid, då vi 
äfven voro utsatta för svårt stormväder, uppenbarade sig en¬ 
staka kustpipare (Sqaatarola) och äfven små familjeflockar af 
kustsnäppa (Tringa canutus)^ som behöfde hvila, innan de 
kunde fortsätta mot den starka vinden. Ingendera af dessa 
arter sågos i år, men däremot uppenbarade sig upprepade 
gånger små flockar af kärrsnäppa (Tringa alpina), bland dem 
alltid äfven svartmagade gamla fåglar. Två gånger sågo vi 
enstaka storspofvar, som flögo högt, men tydligen hade svårt 
att kämpa sig fram mot stormen. En rätt stor svärm af 
strandskator höll sig däremot lågt och nära vattnet. 
Af Källskärens mycket talrika tärnkoloni funnos endast 6-7 
