BIDRAG TILL NORRA SKÅNES LOKALFAUNA 167 
sedd om hösten Den stannar ibland långt fram på våren, 
så att jag sett den så sent som ^^3 och båda gångerna 
gamla hanar. 
Törnskatan förekommer allmänt häckande, kullar funna i 
början af juni. Tidigaste ankomst senaste bort- 
flyttning i aug.—sept. 
Grd flugsnappare allmänt häckande, kullar i midten af 
juni. Ankomst i början af maj, bortflyttning i aug. 
Svart och hvit flugsnappare allmän. Tidigast sedd ^®/ 4 , 
senast bortflyttning i aug. — sept. 
Stjärtmes förekommer året om, men mest sedd vintertid. 
Kullar på 10—12 ägg funna i midten af maj. 
Blåmes allmän året om, men mest sedd höst och vinter. 
Kärrmes allmän såsom föreg. 
Nordiska mesen allmän, dock mest sedd om vintern. 
Tofsmesen ganska allmän året om, i synnerhet om vintern. 
Första kullen i april, den andra i juni, vanligen blott 6 ägg. 
Svartmesen förekommer tämligen sparsamt året om. 
Talgoxen allmän, talrikast dock höst och vinter, då den 
med andra arter ströfvar kring i trädgårdar och lundar. Första 
kullen i början af maj, den andra kring midsommar. En gång 
t. o. m. 14 ägg, vanligen 10 —12. 
Trädkryparen förekommer visserligen ganska allmänt året 
om, men är mest sedd om vintern, då den stryker från trakt 
till trakt i sällskap med mesar, nötväckor m. fl. Äggen träffas 
i maj. En egendomlig häckplats för denna art hade min fader 
och jag tillfälle att iakttaga våren 1918 i Vankifva. Ett par 
trädkrypare hade nämligen byggt på södra sidan af ett bo¬ 
ningshus under en sparre, som lossnat en bit från väggen. 
Att de dagligen voro utsatta för människors nyfikenhet, in¬ 
verkade tydligen ej på dem, utan de rufvade ut äggen och 
uppfödde sina ungar i godan ro. 
(En dylik häckplats är oss bekant från en gård i Söder¬ 
manland, och den upptogs af trädkrypare flera år å rad, men 
eljest är dylik häckningsmetod mera karakteristisk för en i 
I 
