FAUNA OCH FLORA 
170 
Tallbiten ses naturligtvis blott vintertid och på långt när 
ej hvarje vinter. Flera år kunna förflyta mellan hvar gång 
den visar sig. Vintern 1918-19 var den allmän i stora flockar. 
Domherren är allmän, men ses mest vintertid, häckande 
par äro dock funna i Vankifva såväl i maj som juni. 
Bofinken är allmän som häckfågel. Den kommer om våren 
mellan och den enligt mina anteckningar. Enstaka 
individer öfvervintra dock. Vintern 1915—16 såg jag t. ex. 
ett 20-tal bofinkar invid Hässleholm. De lifnärde sig nästan 
uteslutande af bokollon. 
Bergfinken träffas blott under flyttningarna och vissa 
vintrar, då den rätt talrikt kvarstannar. Vintern 1915—16 
uppträdde den i väldiga skaror, som totalt utplundrade bok¬ 
skogarna på ollon. Tidigaste vårankomst genomflyttning 
om hösten okt.—nov. 
Stenknäcken visar sig regelbundet hvarje vinter om än 
sparsamt. Vintrarna 1916—17 och 1920 — 21 uppträdde den 
dock i rätt stora skaror, så att jag i en flock kunde räkna till 
ett 50-tal. Den är iakttagen häckande på Göingeåsen vid 
Ebbjörnarp. 
Grönfinken är allmän särskildt vintertid. Kullar på 5—6 
ägg äro funna i midten och slutet af maj. 
Hämplingen häckar rätt allmänt. Kullar med 4—5 ägg 
äro funna i midten af maj. Tidigast antecknade ankomst 
Gulnäbbade hämplingen förekommer endast under den 
kallare årstiden, men då i stora flockar. 
(Denna talrika förekomst af ifrågavarande fågelart i Skåne 
om vintern, som ju visserligen är känd förut, är icke desto- 
mindre af stort intresse på grund af artens utbredning. Den 
finnes visserligen i västra Norge och delvis ock på fjällhedarna 
ända till Finnmarken, men det vore egendomligt, om de där 
lefvande fåglarna skulle taga en så pass mycket ostlig flyttnings¬ 
kurs som öfver Skåne. Det är väl dock möjligt, att så är 
delvis fallet, ty i Sverige förekommer den gulnäbbade hämp¬ 
lingen i allmänhet ej, så vidt man vet och åtminstone ej regel¬ 
bundet som häckfågel, ehuru visserligen man undantagsvis sett 
