BIDRAG TILL NORRA SKÅNES LOKALFAUNA I71 
den i denna egenskap i nordligaste Lappland, Karesuando, 
äfven under de senare årtiondena. I hvilket fall som helst 
förefaller det dock knappt antagligt, att den svenska stammen, 
om det finnes någon fast sådan, skulle räcka till att rekrytera 
de skaror, som uppträda t. ex. i Skåne under vintern. Det är 
ju dock äfven möjligt att den gulnäbbade hämplingen skulle 
kunna ha något nordostligt hemvist, som ännu ej är kändt. 
Det är för öfrigt ej blott i Skåne, som den visar sig om 
vintern, utan äfven i östra Sverige t. ex. i Uppland. Riks¬ 
museet har fem ex. från nämnda landskap från månaderna 
nov.—april. De, som flytta denna väg, kunna ju näppeligen 
antagas komma från Norge, och detta är naturligtvis än mindre 
fallet med dem, som flytta öfver Finland. Denna fågels ut- 
bredningshistoria är sålunda ganska ofullständigt känd. Red.) 
Grönsiskan visar sig nästan i regel blott om vintern, 
ehuru jag visserligen sett enstaka individer i maj. Möjligen 
häckar den i några af de nordligaste socknarna af V. Göinge. 
Grdsiskan uppträder blott om vintern, men då ofta i stora 
flockar. 
Steglitsan förekommer rätt sparsamt året om, men är mest 
synlig om vintern. 
Staren förekommer nästan väl ymnigt, så att den uttränger 
nyttigare insektätande fåglar från deras häckningshål i träd 
i parker och hagar. Häckningen om våren börjar i slutet af 
april eller början af maj. Tidigaste ankomst iakttagen 
senaste Bortflyttningen inträffar i okt.—nov., men en¬ 
staka öfvervintrande individer äro sedda. 
Rosenstaren sköts i ett exemplar vid Kristianstad ^Vio 
1836, men har sedan dess ej varit sedd här. 
(Forts.) 
