FAUNA OCH FLORA 
1 76 
ingen björn inom området men på åtminstone två ställen täm¬ 
ligen färska »lämningar» af björn. Det ena vid Vouksajaure 
nedanför kartans Maukovarra, det andra mellan Jerfakaskajaure 
och Ruotjajaure. På det första stället hade »nalle» lämnat 
rikligt med bottenull från sin päls tydligen en anpassning för 
sommarvärmen. Dessutom påstodo lapparna att en björn (?) 
slagit en ren i Vakkotavarra i början af juli detta år. En 
annan lapp såg en björn nära Lepojaure norr om Skeddejokk 
i juni. Att björnen kommer att lida något större men af vat- 
tenståndsändringen, är föga troligt, ty han har ändock stort 
svängrum inom Nationalparken. Under själfva dammbyggnads¬ 
tiden skrämmas nog björnarna bort från närmaste omgifningen 
af Suorva, men när allt blir lugnt igen torde de sannolikt åter¬ 
vända. För öfrigt finnas lämpliga »björnmarker» både i norr 
(Teusadalen) och väster om nuvarande Nationalparken. Even¬ 
tuellt kunde ju parken utsträckas åt dessa håll. Järf och varg 
iakttogos icke, men speciellt om vintern förekomma enligt upp¬ 
gift dessa båda gynnare mycket talrikt. Vintern 1920—21 
voro vargarna mycket närgångna vid Suorva. De gingo oge- 
neradt in bland barackerna till och med på dagen. Vid »Västra 
Gren» iakttogo några arbetare en järf, som jagade en ren 
alldeles inpå knutarna, men blef där bortmotad af folket. 
Fjällräfven förekom sällsynt speciellt kring Nikkojarnga. 
På öarna i nämnda sjö sågos många lyor, som troligen under 
lemmelår äro bebodda, hvilket under för handen varande om¬ 
ständigheter endast var fallet med en. 
Hermelin tycktes förekomma rätt allmänt vid »Västra 
Gren» enligt uppgift af ingenjörer vid bygget. Uppe vid sjö¬ 
arna sågs endast en gång en vessla. 
Ålgen. Under sommaren torde knappast någon älg uppe¬ 
hållit sig vid sjöarna. Förr och antagligen för ej länge sedan 
har åtminstone ett par djur lefvat kring sjöarna. Enligt jäg¬ 
mästare VON Sydow skall en älg ha skjutits vid Nationalpar¬ 
kens västra gräns hösten 1920. För öfrigt tycktes älgarna nå 
en imponerande storlek äfven i denna karga natur att döma 
af de hornfynd, som vi och äfven landtmätarne gjorde vid upp- 
