SMÄRRE MEDDELANDEN 
IQI 
nanför, som synas å teckningen. Dessa extra två fläckar äro blå- 
grå utan skarp begränsning och övergå tämligen omärkligt i det 
svarta, ehuru skarp begränsning finns å en del av den stora fläcken, 
som faller i ytterfanet. Utom den vanliga vita spetsfläcken på 
handpennornas täckare finns en dylik även längre ned pä dessa, 
så att här uppkomma två vita band, det nytillkomna dock något 
mattare. (Se fig. 2I) 
Fig. 2. 
Analoga fall på färgabnormiteter äro ju kända hos en del 
andra av våra fåglar och äro givetvis av tillfällig art, beroende på 
att det ena eller andra färgämnet ökat eller minskat. Hos denna 
sidensvans har tydligen det svarta pigmentet (melaninet) i vingarna 
delvis felslagit. 
Det rätt unika exemplaret förvaras i min brors fågelsamling. 
E. Weländer. 
Kattugglorna dö av svält. 
I slutet av februari och början av mars erhöll jag ett par katt¬ 
ugglor för konservering, hanne och hona, vilka hittats döda, den 
ena i ett skjul och den andra på en ladugårdsbacke. De voro 
ytterligt utmärglade, honan vägde ej mera än 3,5 hg. och hannen 
3,25 hg. (Som en jämförelse kan nämnas, att en annan kattuggla, 
skjuten av en granne omkr. vägde jämt Y2 kg. Den var sär¬ 
deles fet och av ovanligt mörk typ. Särskildt ögonkretsen har ett 
»sotigt» överdrag.) Det är alltså påtagligt, att de förra dött av 
svält. Magen och tarmarna voro hos honan alldeles tomma, hos 
hannen innehöll magen endast en bönstor hårbåll av gnagare, och 
tarmarna voro fyllda av en tunn, svart» välling» och en massa hvita, 
trådsmala c:a 30 mm. långa inälvsmaskar. 
Då man söker få en förklaring till ugglornas svältdöd, vill man 
närmast tänka på den stränga, snörika vintern, som hindrat dem 
att åtkomma sin älsklingsspis, de små gnagarna, i tillräcklig mängd. 
Och däri måste väl ligga en sanning, ehuru det ej räcker till att 
förklara saken. Förra sommaren var ju mer än vanligt varm och 
regnfattig och just detta måste i hög grad ha varit ogynnsamt för 
många djurs utveckling, ej minst för gnagarna. Stammen av dessa 
djur reducerades troligen alltför starkt, och bristen blev ödesdiger 
