Sparfhök och järpe. 
Af 
E. L. 
vissa delar af vårt land, där båda de ofvan 
nämnda fågelslagen samtidigt förekomma, visar 
erfarenheten, att de ofta häcka och ha sitt 
tillhåll på liknande lokaler. Såsom typiska 
dylika kunna framhållas bäckdrag eller mindre 
kärrmarker bevuxna med tät ungskog af gran 
med inblandning af björk och andra löfträd. Växtligheten på 
marker bör också gärna vara frodig med bärris, gräs, Eqiii- 
setum (vräfrumpa») m. m. På sådana platser trifvas järparne 
bra om sommaren och finna där också god tillgång på föda. 
Om vintern vistas de mera i den omgifvande storskogem Men 
i samma slags ungskog har också sparfhöken tillfälle att finna 
lämpliga boplatser. Det är vanligen i smärre granar, som han 
plägar bygga. Han kan här finna så goda gömställen för sig 
och sin kull, att han ofta undgår upptäckt. Emellertid blir 
ett dylikt samboende ofta ytterst ödesdigert för järpstammen. 
Att sparfhöken är en synnerligen djärf roffågel är ju väl be¬ 
kant och han tager med lätthet fåglar af jämförelsevis bety¬ 
dande storlek. Följande faktiska berättelse från Sikfors i Väst¬ 
manland kastar emellertid ett ovanligt drastiskt ljus öfver 
denna roffågels vanor, då han bor på sådana platser, som 
ofvan nämnts. Ett sparfhökbo hade i sommar af skogvaktaren 
C. Nordqvist upptäckts i ung granskog, hvarest äfven järpar 
funnos. Det var redan ungar i boet, och skogvaktaren lycka- 
