IAKTTAGELSER RÖRANDE BUTEO INTERMEDIUS 
2 2 1 
tyder säkerligen på, att denna vråk ej afsevärdt förgriper sig 
på fjädervildtet. Ett tredje undersökt bo gaf samma negativa 
resultat beträffande födoämnesrester. Af de tre förstnämnda 
ungarne medtogs en, som verkade något undernärd och efter- 
blifven, till undertecknads hem, där den vårdades i fullkomlig 
frihet och utvecklades tack vare kraftig och närande kost till 
en verkligt kraftig och nobel representant för sitt släkte. De 
i boet kvarlämnade ungarne företedde en helt annan lynnesart 
än den till hemmet medförda >Peter Niklas», så tillvida att d'e 
verkade synnerligen vilda och slogo ifrån sig med klor, vingar 
och näbbar, under det Peter Niklas med upphöjdt lugn fann 
sig i sitt öde. Nu kan tyckas, att särdragen af en fågels lif 
i fångenskapen blott har kuriositetsintresse, men säkerligen 
framträdde så mycket af artens rätta natur och läggning, att 
det kan vara värdt intresse att omtala det, särskildt då jag 
framhåller, att intet tvång utöfvades på vråkens natur, utan 
hade han sin fullkomliga frihet. En sådan uppfostringstaktik 
i fullkomlig frihet är den enda möjliga att göra ett tamdjur af 
ett vilddjur, hvilket jag genom erfarenhet med ett flertal djur 
kunnat iittyga så när som på ett undantag näml. beträffande 
blå kärrhöken, som företedde den vildaste tänkbara och obild- 
bara karaktär. För att återgå till Peter Niklas så byggdes ett 
särskildt näste åt honom så naturtroget som möjligt, naturligt¬ 
vis på låg höjd från marken, för att han lättare skulle vara 
tillgänglig vid utfodring m. m. Här utfodrades han med 
skator, råttor, grodor och fisk speciellt mört, som blef hufvud- 
beståndsdelen i hans matsedel, enär han var en sådan stor- 
ätare, att det blef svårt hålla honom med annan kost. All mat 
gafs honom i början sönderdelad och slukade han utan ur- 
skillning rätt stora benpartier äfvensom fjädrar, hvilka osmält¬ 
bara rester sedan uppkastades i form af aflånga bollar liknande 
räfexkrementer. Sedan han blifvit större tillgodogjorde han 
sig på vanligt roffågelmanér villebrådet, så att speciellt fåglar 
voro väl afskeletterade. Med konstförfaren skicklighet dis¬ 
sekerade han den fisk han fick, så att med ett näbbrist gälarne 
utsletos, med ett andra inälfvorna o. s. v. och alltid på samma 
