2 22 
FAUNA OCH FLORA 
konstförfarna metod. Med undertecknad hans »husse» var han 
förenad i trogen vänskap sedd från mänskligt sentimental 
synpunkt Hans vänskap yttrade sig i fullkomlig frihet från 
rädsla för husbonden. Så till exempel undersökte han ofta 
husses glasögon under djupsinnig min och pillrade med näbben 
i näsa, mun och öron. Gjorde man min af att taga i hans 
fjäderdräkt, greps han emellertid af vanvettig förskräckelse, 
däremot lät han lätt taga sig under fötterna och dymedelst 
placera sig var som helst. Mot andra personer var han ytter¬ 
ligt skygg och misstänksam. Hans synsinne och iakttagelse¬ 
förmåga var fenomenal. Om dagarne hade han sin gifna plats 
på hustaket och där satt han som en staty och blickade ut 
öfver vidderna och sjön, d. v. s. så länge magens kraf lämnade 
honom ro. Det behöfdes blott, att jag då ropade Niklas på 
honom, så kom han farande på kilometer långa håll och slog 
ned på axeln eller hufvudet säker om något byte. När han 
då fick detta, tedde sig en mycket komisk scen: han kastade 
sig nämligen vildt öfver detta med utbredd stjärt och kupiga 
vingar svartsjukt bevakande bytet. Nu var vänskapen slut, 
ty så snart jag närmade en fot, högg Niklas vildt klorna i 
skon och såg så vanvettigt ilsken ut med nackfjädrarna ut¬ 
stående och hjässfjädrarne tilltryckta, att- man omöjligt kunde 
låta bli att skratta. Fastän han lämnades i okvald besittning 
af bytet, satt han så slående och skrikande i 10 —15-minuter, 
innan han började spisa. Sedermera tog han alltid bytet med 
vänstra foten och ömsom sprang och flaxade iväg till någon 
undangömd plats. Nätterna tillbragte han i en aspdunge vid 
sjön Pålträsket och gjorde sig hvarje morgon (vid 3 å 4-tiden) 
påmint genom intensiva pip och skrik (senare fick han det 
typiska vråklätet den »pisksnärtljudande» hvisslingen). En så¬ 
dan ottefågel var gifvetvis besvärlig och enerverande i högsta 
grad för omgifningen och endast husses maktspråk med hot 
om säkra döden för grannarnes kattor förmådde skydda Peter 
Niklas’ lif, särskildt som det var omöjligt bibringa folket 
öfvertygelsen, att han ej kom me att förgripa sig på deras 
höns. 
