FAUNA OCH FLORA 
226 
Allt detta syntes angifva, att det nordost om vår vanliga duf- 
liöks område lefver en dufhökras af rätt afvikande typ. Denna 
är, såsom vanligen är fallet med dufhökar, lättast igenkännlig i 
ungfågelsdräkten. Den skiljer sig från vår vanliga svenska 
dufhök genom följande egenskaper. De ljusa fjäderkanterna 
på liufvudets öfversida och nacken äro bredare, smutshvita till 
rostgula, så att dessa kroppsdelar synas vara ljusare än van¬ 
ligt. Ryggsidan är ljusare bl. a. därigenom, att fjädrarnas ba- 
sala ljusa delar äro mera synliga och på framryggen ha fjäd- 
rarne breda gulhvita till rostgula kanter. Skulderfjädrarne 
äro fläckiga, tvärbandade och spetsade med hvitt, som är mera 
synligt på utsidan. De mellersta och största vingtäckarne äro 
bredt kantade kring spetsen med gräddhvitt, storfläckiga och 
bandade med hvitt eller gulhvitt. Mellanrummen mellan de 
mörka tvärbanden på handpennorna äro vanligen spräckliga 
med hvitaktigt, och i samband härmed finnas äfven hos de 
tlesta exemplar större hvitgula till lädergula fläckar på ytter- 
fanet särskildt i den yttre delen af handpennorna. Arm¬ 
pennornas allmänna färg är också ljusare, och hos de flesta 
exemplaren är ytterfanet också starkt spräckligt med hvitak¬ 
tigt. Den smutshvita till ljust rostgula undersidans streck äro 
blekare och mera brunaktiga än hos de vanliga dufhökarne, 
så att det svarta smala spolstrecket därigenom framstår tyd¬ 
ligt. Benens fjädrar äro på utsidan ofta tämligen smalstrim- 
miga och på insidan fläckiga, finstrimmiga eller ej alls teck¬ 
nade eller fläckiga, sålunda ganska växlande. Jämför man 
stjärten, så är äfven den liksom ryggen blekare i sin allmänna 
färgton och de stora stjärttäckarne äro öfvervägande ljus¬ 
brokiga. Denna ljusbrokighet särskildt på vingarne fram¬ 
träder tydligt på de bifogade fig. af en hona och en hane 
från Arkangel. 
De gamla fåglarne äro tydligt blekare än normala svenska 
hökar. Hanen har en ryggfärg, som liknar den bleka engelska 
sillmåsens. Lams fiisciis affinis^ och honan är ännu blekare. 
De öfre stjärtäckarne äro ej blott spetsade, utan äfven tvär¬ 
bandade med hvitt. Hufvudets öfre delar äro ej så svarta som 
