230 
FAUNA OCH FLORA 
dufhöken. Gmelin ger t. o. m. på sätt och vis ett varietets 
namn åt denna, nämligen »j3 iiceviiis», d. v. s. fläckig, hvilket 
ju också passar i och för sig, men det kan ej användas, ty 
samma namn var förut af Gmelin själf gifvet såsom direkt 
namn Falco nceviiis åt en annan fågel. -- Man ansåg länge, att 
denna sistnämnda var den mindre skrikörnen, som därför af 
många författare upptagits under namnet Aquila ncevia bl. a. 
af Sven Nilsson. Emellertid har Hartert på senaste tid visat, 
att Gmelin’s namn nceviiis ej heller kan bibehållas för denna 
(dess namn är nu Åqiiila pomarina Brehm), utan det bort¬ 
faller helt och hållet. — Så vidt jag sålunda kan se, är den brok- 
vingade höken från norra Ryssland utan namn, och därför 
har jag gifvit det ofvan anförda. Den gamle tyske mästaren 
Naumann har emellertid sett en hök, som han kallar »eine 
merkwurdige Varietät» och som han beskrifver såsom blek 
och med alla hvita teckningar större än hos de vanliga. Han 
säger vidare, att ofvan äro de ljusa fläckarne och fjäderkanterna 
särskildt stora och på undersidan äro de bruna teckningarne 
mattare o. s. v. Ehuru sålunda teckningen i sin helhet är 
dufhökens, är dock utseendet påfallande, menar han. Det var 
blott ungfåglar, som den citerade förf. såg af detta slag, och 
de voro ibland mera ibland mindre ljusa. Det synes sannolikt 
att det varit exemplar af A. g. poecilopteriis, som Naumann 
sett, och han håller också för troligt, att de härstammade 
från norden. 
Då jag genomsåg en del äldre litteratur för att förvissa 
mig om huruvida det var något namn som kunde användas 
för den nu omhandlade höken, var ett af spörsmålen om namnet 
Falco dubius, som Sparrman i Museum Carlsonianum (Fasc. II, 
n:o 26) gifvit åt en dufhöksform, var tillämpligt på denna. Jag 
fann då till min öfverraskning, att den bild, som den nämnde 
förf. gifvit af sin Falco dubius, utan tvifvel åsyftade en dufhök 
af den sydliga ras, som af Lehn Schiöler betraktats som 
Brehm’s gallinariim. Den var nämligen starkt rostfärgad un¬ 
dertill med smala mörka streck. Samma sak bekräftas äfven 
af beskrifningen, som lyder: »gula, jugulum, pectus ferruginea» 
