236 
FAUNA OCH FLORA 
var det »Etuma tuma», som hade sågen, men så en dag kom den 
nuvarande sågfisken och bad att han skulle få låna sågen, så att 
han skulle få ståta med den och vara gentil, ty han skulle på ett 
stort kalas. Den godtrogne och smickrade »Etuma-tuma» gaf ho¬ 
nom sågen, som låntagaren väl aktade sig för att lämna igen. När 
slutligen »Etuma-tuma» kräfde att få sågen tillbaka, blef den andre 
arg och hotade att på stället döda honom.» 
Berättelsen slutar: »Nästan mänskligt handladt». 
Nötkråkor vid Tiilliiige. 
Beder härmed få meddela, att det här vid Tullinge i år är 
mycket godt om nötkråkor. Det går ingen dag nu i sept. förbi, 
utan att jag ser flera stycken, och ibland kunna ända till 5 ä 6 st. 
flyga småningom den ena efter den andra mellan backarne. Här 
är mycket godt om nötbuskar, men de bära ej i år synnerligen 
rikligt. Jag har äfven under alla de föregående åren om höstarna 
sett en och annan nötkråka, men aldrig tillnärmelsevis så många 
som i år. En har skjutits, och det tycktes vara en årsunge. 
Under körsbärstiden drogo stora svärmar af nötskrikor fram 
i glesa sällskap och då de kommo till ett körsbärsträd gjorde de 
rent hus på en kort stund. Dessa ha pä sista tiden ej synts till 
mycket. Koltrastar, som här pläga förekomma ytterst rikligt, hafva 
i år ej varit så talrika. 
Tullinge ir sept 1922, Adolf vo 7 i Post. 
Några notiser från en ringmärkningsexkiirsion. 
(Bref till Red.) 
På grund af en bortresa i midten af juli blef jag ej i tillfälle 
att ringmärka så många fåglar, som jag hade beräknat. Den 
märkte jag en kull blå kärrhök vid Fröshammarsviken i Götlunda. 
Det var fem ungar. Ett par bruna kärrhökar hade bo strax intill, 
men ungarne flögo vid min framkomst. En del andra roflaglar 
syntes samtidigt, bl. a. en bivråk, några lärkfalkar samt flera fisk¬ 
gjusar. Vid solnedgången kom en gjuse sväfvande uppifrån skogen 
och sänkte sig ned mot vattenytan, där han lugnt lade sig och drack 
vatten, sträckande upp halsen och »jimsande» som en höna mellan 
hvar klunk. Han låg högt på vattnet med stjärten halft upprätt 
som en mås och drefs af vinden ned mot en säfrugge, där han 
lyfte och slog sig till ro pä en stång i vasskanten. Han blef dock 
snart bortdrifven därifrån af en kärrhök och flög dä till skogs. 
Då jag ej förr sett eller hört uppgifvas, att fiskgjusen på dylikt sätt 
kan slå till på vattnet, tyckte jag, att det förtjänade omnämnas. 
Den 12 juli sträckte 4 strandskator öfver Örebro västkant. Jag 
har aldrig förr sett dylika fåglar där i trakten. 
Enligt uppgift af en bonde i Asker pläga två korpar regel¬ 
bundet hålla till vid Kvismaren. En gång såg min sagesman dem 
gå till anfall mot en fiskgjuse, som därvid nödgades släppa en 
mycket stor braxen. 
Erik RoseJiherg. 
