250 
FAUNA OCH FLORA 
af Hartert angifna minimimåtten för carbo carbo. En annan 
sak är, om de tillhöra den större eller mindre rasen — af allt 
att döma hafva i själfva verket två raser differentierats ur 
samma ursprungsform och anpassat sig efter förhållandena, så 
att den mindre är en sötvattensform, trädhäckare, den större 
en pelagisk-marin form, som häckar på klippafsatser. Detta, 
om de nu uppmätta skarfvarnas ras, är så mycket svårare att 
afgöra, som de unga fåglarna sakna utpräglad dräkt, som 
kunde ge stöd för en inrubricering under namnet arboreas 
(siibcormoramis) eller carbo carbo. 
Vid ett förnyadt letande bland Zool. Museets preparerade 
fågelskinn har jag funnit en låda med tre fullvuxna ex. af den 
typiska större rasen: 
J' Sinus kolaensis 87 i praktdräkt med spår af hvita 
fjädrar på halsen; hufvud, hals, rygg och buk starkt blåa, 
näbb 73 mm.; Kolafjorden “^/4 87 lika med föreg., näbb 
75 mm.; ? Gavrilowa ^/t 87 lika föreg., näbb 66 mm. 
De tidigare uppmätta helsvarta fåglarna skilja sig afgjordt 
från dessa tre ex. genom färgen, som är snarare (grön)brun- 
violett skiftande, där dessa äro metallglänsande blåa. Att 
märka är dock, att de hafva höstdräkt, medan de tre fullväxta 
i praktdräkt äro vår- och sommarfåglar (t. o. m. den från juli 
har hvitt kvar på halsen). De lämna sålunda intet säkert 
underlag för konklusioner. 
Ej heller kan det nu utredas, huruvida de mindre exem¬ 
plaren kommit söderifrån eller liksom sina kamrater här¬ 
stamma från Ishafvet. Att afgöra denna sak blir själffallet än 
svårare, om näbbdimensionerna inte kunna läggas till grund 
för en uppdelning. 
/ Hg. 
Hvad mellanskarfvens vetenskapliga namn angår förhåller 
det sig så, att både arboreas och subcormoranas äro gifna af 
Brehm i samma arbete. Då de anföras i nu nämnd ordning, 
skulle arboreas naturligtvis ha prioritet, men då beskrifningen 
