264 
FAUNA OCH FLORA 
Gå vi så öfver till svansens beskaffenhet, uppges den af 
Lilljeborg hos S. araneus vara »något smalare» vid basen, 
hos 5. rninutiis »vid basen starkt inknipen», »liksom hopsnörd, 
och därefter tilltager den hastigt, så att den är tjockast in¬ 
nanför midten». Härtill må anmärkas, att ett par af de S. 
araneus jag haft till undersökning hade svansbasen lika starkt 
afsmalnad som de af mig jämförda dvärgnäbbmössen. 
Svansen uppes i alla handböckerna hos vanliga näbbmusen 
ha kortare och mera tilltryckta hår, hos dvärgnäbbmusen 
längre och mera utstående, hvarigenom den synes yfvigare. 
Detta har jag också funnit vara fallet hos yngre exemplar, 
ehuru det bör tilläggas, att skillnaden är svår att konstatera 
säkert, om man icke har tillfälle att samtidigt se båda arterna. 
Emellertid förringas värdet af denna karaktär i hög grad däraf, 
att svansens yfvighet på grund af nötning betydligt aftager 
med åldern, i det att håren hos gamla djur af den större arten 
stundom endast ha basen i behåll. Winge säger också om 
dvärgnäbbmusens svans, att »i afslidt Tilstand kan den se 
korthaaret ud». Jag har försökt att få mer precisa uttryck 
för svansens yfvighet än »yfvig» och »mindre yfvig» och för 
detta ändamål närmare undersökt hårbesättningen. Denna 
utgöres af grupper af hår med 3 hår i hvarje grupp, af hvilka 
det mellersta är längre än de båda andra. Dessa grupper äro 
ställda tvärt mot svansens längdriktning, och hvar och en af 
dennas fjällringar är försedd med en krans af sådana grupper 
med små mellanrum mellan de olika grupperna. Hos dvärg¬ 
näbbmusen äro grupperna i hvarje ring i allmänhet något flera 
än hos den större arten, så att man hos den förstnämnda på 
rygghälften af hvarje ring finner 7 hårgrupper, hos vanliga 
näbbmusen blott 6. Äfven stå svansens tvärringar något tätare 
hos dvärgnäbbmusen, hvilket ju också ökar yfvigheten, men 
någon konstant skillnad förefinnes icke i detta hänseende (per 
längdcentimeter af svansen hade 5. mimitus 30 tvärringar, tre 
exemplar af 5. araneus resp. 24, 27 och 28 tvärringar). Af 
det sagda framgår, att svansens yfvighet icke lämnar något 
säkert artkännetecken. 
