278 
FAUNA OCH FLORA 
för stora kostnader skulle kunna lösa problemet. I våras hade 
jag med mig ut järnvägens nya verkmästare, hr Georg Horn, 
och han åtog sig att konstruera en handterlig 18 meters stege 
och 17 juni 1922 räknades 14 ex. i grottan af Phyllitis scolo- 
pendriiim. De voro små, några vissna. 
Säkert en följd af fjolårets oerhörda torka och årets ovan¬ 
ligt sena kalla vår. Blott ett enda, det största ex. togs och 
skickades till Linnéträdgården i Uppsala. De växte nu på annat 
ställe än 1914. 
Vid förnyadt besök hade de föga tilltagit i storlek 
och några flera torkat. Utom dessa funnos där blott ett ringa 
fåtal ex. af Åspleniiim Ruta muraria och Å. Trichomanes. 
Utanför öppningen observerades ett mindre antal Campauula 
rotundifolia och Chenopodium hybridum. 
Grottans form påminde om St. Förvar, men marken 
sluttade starkt inåt. Längden omkring 21 meter (alltså något 
mindre än St. Förvar). Bredden äfven mindre och växlade 
mellan 10- 4 meter. 
När Karlsöklubben stiftades år 1880, häckade hvarken 
Spissnäbb (Sillgrissla) eller Törd (Tordmule) i Korphulet. De 
voro då å St. Karlsö endast bosatta vid Stornasar, tillsam¬ 
mans omkring 200 st. Men korp häckade såväl där som i 
Rindhulet (rind = murgröna). I många år voro Spissnäbbarne 
senare ensamma om häckplatserna i Korphulet och tålte ingen 
törd hos sig. Men för en del år sedan har ett mindre antal 
törd satt sig fast där. 
Det visade sig nu, att dessa måst bekväma sig till att 
häcka inanför grisslorna, där marken var fuktig, ja blöt — 
och där låg nu hvartenda tördägg (cirka 20) på en bale af 
småsten och lammben! 
Andra dagen '^/e flyttades stegen till Rindhulet, och där 
funnos 5 större ex. af Phyllitis scolopendrium. Där häckar 
blott ett mindre antal törd, ty Rinden, hvars stammar voro 
grofva som manslår, upptager hela grottan. 
Varfsholm ^/i 2 1922. 
