SMÄRRE MEDDELANDEN 
285 
Dvärgbjörk {Betula nana L.) i Blekinge. 
Denna organism, som utgör ett inslag i den yngre Dryasfloran, 
inflyttade till Gotho-Scandia under ett subarktiskt klimat med en 
juli-isoterm af 8—12° C. Under de påföljande tidsperiodernas 
stegrade värmekurvor, som under vissa skeden höjde sig i juli må¬ 
nad ända till 17° C., torde dvärgbjörken, såväl af klimatologisk or¬ 
sak som tillföljd af påfrestning från en invandrande ny vegetation, 
blifvit undanträngd till de kallaste och kargaste trakterna af Gotho- 
Scaniaön. 
Sådana trakter voro dels det småländska, bergartade höglandet 
och dels de stora sammanhängande och frostförande högmossarna. 
Inom dessa områden, som med lägre sommartemperatur och 
förkortad vegetationstid tillgodosågo dvärgbjörkens lifsfordringar, 
kunde hon fortlefva som en nordlig relikt i en miljö af sydligare 
växtformer. 
Emellertid tyckes sentidens klimatförsämring hafva befordrat 
dvärgbjörkens utvandring från dessa centra till omgifvande trakter, 
från hvilka den ytterligare spridt sig till aflägsnare nejder. 
Att sådan sen utvandring försiggått framgår af nutida före¬ 
komster af recent dvärgbjörk ä lokaler, som blifvit torrlagda efter 
Litorinasänkningen. 
Dvärgbjörken har återvandrat ända ned till Skåne, såsom till 
sydsluttningen af Hallandsås vid Rössjöholm, där hon i intermediär 
form fortlefvat intill sista tiden, samt till Ingaberga mosse, hvarest 
jag för några år sedan funnit henne i recent tillstånd. 
Dvärgbjörken ansågs af äldre florister icke tillhöra Blekinge 
flora. Emellertid upptäcktes hon där 190g af D:r E. Haglund i 
Backaryds s:n »å en mosse strax norr om Humlemåla vid vägen», 
E. Haglund: »Om våra högmossars bildningssätt» (Geolog. Fören. 
Förhandi. år 1909). 
År 1920 under en jakt i Kyrkhults s:n, Blekinge län, fann jag 
ett dvärgbjörkbestånd å en mosse å berget strax ofvanför Hofmans- 
torps station. Beståndet, utgörande ett femtontal individer, befann 
sig i full växtkraft. 
Det förtjänar anmärkas, att fastmarken invid den lilla mossen 
var å ett ställe beklädd med miirgrönans refvor, som å enskilda 
tallstammar slingrat sig uppåt kronorna. 
Här inom ett ringa område hade således exponenter för ett 
nordligt och ett sydligt floraområde stämt möte. 
Växjö i november 1922 
HeJtiberg. 
