140 IX. Dm ©ammuSltttøeit. 
fornuft ene Bør føre Ørt>et; fcegger man enbmt fer¬ 
til ben §rifeffe bet er, at faane ;Øre tif ben npere 
^ibs magelige gorbom, at Diaturen er n« faa nøié 
Bepenen, faa man fan fubere ben af @frifter, og 
fpare ben Umage at øfe af ^ifben fefn, faa nif enener 
libet ©agftfnbig nof inbfee, at, fjnor fet brugen af 
egne øanbfer i benne SBibenffaB enb fpnes nære, 
faa er ben bog iffe minbre nanffefig enb ben er nøb* 
nenbig. 
3 Unberføgeffer angaaenbe ©falbprene (Tefta- 
cea Linn.) er ^Brugen af onenfaaenbe Diegel ifcer 
fornøben, fiben man fienber, (pufene unbtagne) 
fun fibet tif ptfbfommenbeb om biffe £>pr. SOZus* 
fingen fpnes nære en Unbtageffe derfra, fiben b’Jpeibe 
far Bepenet bens iMnatomie, og Dteaumur, SDleit;, 
fPoupart og ffere far herefter Bepeftet ftg meb bens 
Unberføgelfe; om affigenef iffe ben førfe SDeef beraf 
ntaae foraitbres og Berigttges, og meget tif fattes, 
onerfabes beres £>ont, fom førft unberføge 3)t;ret, 
og fben fammenfigne SBepinefferne* J>)o$ b’Jpeibe 
nif man, fom £os fere afbre 2fnatomifer, fnbe 
fene temmelig got afBilbebe, men maabefig Beffren- 
ne; ban onerfaae afbefes ^iertet i biffe £>pr, forø 
bog SØIet-p iagttog, men paaftob, at bet ftfbtes meb 
fBanbct, forø Sfftusfingen tog tif fg gieunem SKunben, 
og banbe bnerfen $)ufs effen iBfobaarer, fjniffe man 
fjeffer iffe feer bet Be^ønebe, naar bet nar Bfot DSanb 
bet fpfbtes meb* SDog for at unbgaae SBibføftigBeb, 
nif 
