(jo$ nogle $ipFem?ter. ig^ 
penbigcn meget celligc, ftpoti be |>ape Opereensjlem* 
•melfe ntcb @æf§iutbcnø og ^palatternes ^iceper* 
Unberficepett (Fig. A.) befeaaet af tpettbe Øtpf* 
fer, ber foran ere forenebe ttlfgmmen »eb $ielp af en 
SBvtrfFe (Symphyfis cartilaginea). SDijfe <3tptf er ere 
£0$ unge gifre meget lette at f¥tlfe ab, men blive »eb 
fiberen flærfere forenebe; bøg fpnes benne forening 
etfbrig at blive fulbfemmen beenagtig, fom bos tyat* 
tebt)mte> men befjolbet febfe fienbelige “Segn paa 
fut bruffartebe £Ratur. 
$BU man inbbele bette SBeen, fFeer bet, peb at 
betragte Stoppen -(corpus) og gortfætningerne (pro. 
ceffus). proppens ttbpenbige giabe bar abfPtUtge 
gorbpbmnger og opbøtebe Sinter, font ere Skærfer 
paa be bertil befæflebe' fDlttfHer. SJlatt iagttager 
tillige bet* mangfolbige flørre og minbre puller, fom 
lebe til kanaler, bportgtennem Q5lobfar og Sfterper 
gaae, for at ubbrebe jig i genets inbpenbige (Sttb* 
flattts. ®en inbpenbige giabe er minbre, §ar færre 
SKærfer af SlutFel s Snbtrpf; fyeltev tf fe feer man 
ber faa mange $labn?nger for QMobfar og Nerver* 
£)ett øpetfle Oianb, fsvort jamberne ft'bbe, er 
lige, flab, nten betpbelig brebere og længere, enb 
ben tutberjle, fom er ganjFe flarp og ffiærenbe, og 
j SDcet fortere. 
9>aa ben bagefte 3 tanb mærfer man ftg en ftor 
og betpbefig llb^uling i ^Benets ©ubftans (Tab. 12. 
C. G. 4.), fmilfctt er pibere bagtil, fjpor ben penber til 
4 ^ooes 
