60 
trækker ikke blot Grænsen mellem Kridt og Tertiær imellem Salt¬ 
holmskalk og Lellinge Grønsand, men han adskiller i dette Grænse- 
omraade flere forskellige Horisonter. Brünnich Nielsen vil ikke 
anerkende nogen Grænse paa dette Sted i Lagrækken og forener alt 
til et samlet Hele; han gør det udelukkende ud fra sin egen Ar¬ 
gumentation og indlader sig ikke paa en Gendrivelse af Grönwall’s. 
Ogsaa Rosenkrantz har i sin tidligere omtalte Afhandling om 
Sydhavnen beskæftiget sig med de samme Spørgsmaal. Hans An¬ 
skuelser kan maaske kortest karakteriseres som et vaklende Mellem¬ 
standpunkt imellem de Meninger, som er forfægtede paa den ene 
Side af Grönwall og paa den anden Side af Brünnich Nielsen. 
For saa vidt som de danner en Mellemting imellem to Yderpunkter, 
er der en vis Sandsynlighed for, at de kommer Sandheden nærmest, 
men de trænger til yderligere Afklaring. Og da nu ikke blot de 
store Profiler i Sydhavnen, men ogsaa Fundet af den rige Fauna i 
Sundkrogen og Fremkomsten af Johnstrup’s Optegnelser om Vestre 
Gasværk har bragt flere nye Momenter ind i Sagen, kan der være 
god Grund til at underkaste hele Spørgsmaalet en fornyet Diskussion. 
Ved de store Tørlægnings- og Uddybningsarbejder i Sydhavnen 
fremkom der meget instruktive Snit i den faste Undergrund. Man 
kunde her i vid Udstrækning studere Saltholmskalkens øverste Lag, 
og man fik for første Gang Lejlighed til at se det meget omdebatte¬ 
rede grønne Forsteningskonglomerat »in situ« i store Profiler. 
Saltholmskalken kunde paa sine Steder bestaa af fuldstændig usam- 
menkittet, finkornet Kalksand, der ved jævn Overgang var forbundet 
med fastere, endnu tydelig kornet Sten og derigennem med den vel¬ 
kendte halvkrystallinske, klingende Bjærgart, der saa ofte forekommer 
som løse Blokke. Dette har Interesse paa to Maader, nemlig dels 
ved den Overensstemmelse, der herved fremkommer med et Par 
andre vigtige Lokaliteter, og dels ved at angive noget om Dannelses- 
maaden. 
Ganske den samme Vekslen mellem finkornet, løst Kalksand og 
fast Sten kendes fra den under Grønsandet ved Vodroffgaards Mølle 
liggende Kalksten; den er tillige karakteristisk for en anden klassisk 
Lokalitet, nemlig Saltholm. Dette sidste fremgaar dog ikke tydeligt 
af Litteraturen — i Reglen tales der kun om vekslende løsere og 
fastere Lag. Men Johnstrup har iagttaget det. I hans Notebog 
Nr. 9 findes S. 82—83 under Overskriften »Saltholm d .' 15 /q 67 Ved 
Maskinhuset« Optegnelser om Lagrækken i et 13' dybt Brud 1 ). Under 
et Dække, der er betegnet som »Brokker af Kalk og Flint«, er der 
Det er dette Profil, som efter en mig ukendt Kilde og med en anden Tekst 
er gengivet i Ussing’s: Danmarks Geologi 1899, S. 92, 1904, S. 112 og 1913, S. 108. 
