61 
angivet vekslende Lag af Flint og Kalk, og de enkelte Kalklag er 
nærmere karakteriserede. Foruden Betegnelser som hvid, haard, tæt, 
løs, skifret og tyndskifret er der for fire af de fem Kalklag benyttet 
Ordet »sandet«. At der ikke hermed menes kvartsholdig, men 
tænkes paa Kalksand, fremgaar af en til Profilet svarende Prøve¬ 
serie, der opbevares i Mineralogisk Museum. Karakteristisk er og- 
saa følgende Beskrivelse af et af Lagene: »Sandet med enkelte 
Knolde«; den kunde lige saa godt gælde et Sted i Sydhavnen, hvor 
der i fuldstændig løst Kalksand fandtes større og mindre Knolde af 
sammenkittet Sten, hvis Indre kunde være ganske tæt og fast. 
Efter alt, hvad der foreligger, maa man antage, at ogsaa For¬ 
steningsindholdet er ganske ens paa de her omtalte tre Steder: Salt¬ 
holm, Vodroffgaards Mølle og Sydhavnen, og der kan saaledes ikke 
være nogen Tvivl om, at det er de samme Lag, der findes paa alle 
tre Lokaliteter. Det er derfor meningsløst at have tre forskellige 
Navne, hentede fra hver sit Sted; af Betegnelserne Saltholmskalk 
(Forchhammer), Craniakalk af Vodroffgaard Typen (Grönwall) og 
Nedre Craniakalk (Rosenkrantz) bør det første foretrækkes allerede 
af den Grund, at det har Prioritetens Ret. løvrigt klæber der ved 
dem alle tre den Mangel, at de er knyttede til nogle Lag, hvis nedre 
Grænse foreløbig ikke kan angives. 
Det, at de omtalte Lag bestaar af fint (mere eller mindre sam¬ 
menkittet) Kalksand, viser, at de er afsatte i Vand, som har haft 
nogen Bevægelse, og derfor sandsynligvis paa et Sted, hvor Dybden 
ikke var synderlig stor. Da det drejer sig om Saltholmskalkens 
øverste Lag, og da man dybere nede har enten mere finkornede 
eller ogsaa bryozorige Lag, antyder dette Forhold, at Kalkaflejringen 
afsluttedes ved en Hævning af Havbunden. 
I Sydhavnen kunde man paa ganske betydelige Strækninger se 
Saltholmskalken overlejret af det grønne Konglomeratlag, hvis Mæg¬ 
tighed dog kun var nogle faa Centimeter. Rosenkrantz har med 
Rette fremhævet, at Grænsen imellem de to Lag betegner en Af¬ 
brydelse i Lagrækken, og at Konglomeratlaget opad gaar over i en 
mere finkornet, glaukonitisk, uren Kalksten, eller med andre Ord, 
at Grænsen imellem Saltholmskalk og Konglomeratlag er en Trans- 
gressionsgrænse. Ikke desto mindre fandt han de to Lags Fossil¬ 
indhold næsten fuldstændig overensstemmende. Dette sidste be¬ 
kræfter de Iagttagelser, som allerede i Halvfemserne foranledigede, 
at man opfattede Konglomeratet fra Larsens Plads som Saltholms¬ 
kalkens øverste Lag, og det er iøvrigt det samme Forhold, som fik 
Grönwall til at forene de to Lag ved Vodroffgaards Mølle i »Zonen 
med Crania tuberculata «. 
Disse Iagttagelser fra Sydhavnen stemmer ikke altfor godt med 
