30 
ikke desto mindre er forholdsvis lidet iøjnefaldende i Slæmmeresten, 
skyldes det, at de fleste tilhører smaa og uanselige Arter, og at de 
enkelte Arters Individantal i Reglen er lille; kun netop nogle af de 
smaa Former optræder i større Mængde. Almindeligst blandt Sneg¬ 
lene ' er saaledes Turritella nana , og dog forekommer den langt fra i 
saadan Mængde og i saa store Eksemplarer som højere oppe i Lag¬ 
rækken. Blandt Fragmenterne af de større Ting er det vel nok 
Stykker af forskellige Pleur ot oma- Former, af A/ah’ca-Skaller og af 
den let kendelige Voluta nodifera , der mest fanger Opmærksomheden. 
Fisk er i Forsteningsmaterialet repræsenterede ved ret talrige 
Otoliter, nogle smaa Ryghvirvler og andre Knoglerester og en Del 
gennemgaaende ret smaa Tænder af Hajer. 
Lerets Forsteninger udmærker sig ved deres glimrende Beva¬ 
ringstilstand. Rullede og grøntfarvede Smaastykker findes kun som 
Sjældenheder og kan maaske opfattes som liggende paa sekundært 
Leje, for saa vidt som man kan formode, at de stammer fra allerede 
tidligere aflejret Glaukonitsand, der lokalt kan være bleven angrebet 
i Nærheden, f. Eks. af Strøm ud for Mundingen af et Vandløb eller 
af Bølgeslag paa ganske lavt Vand og ved Kysten. 
I Sammensætning afviger Faunaen paa flere Maader fra den 
ovenfor skildrede. Ganske vist findes de fleste af Glaukonitsandets 
Arter ogsaa her, men en meget stor Del af dem — ja hele Grupper 
af Forsteninger — er sjældne. Det er med andre Ord den »kvanti¬ 
tative« Sammensætning, der er afvigende. Dominerende er Forami- 
niferer og navnlig Snegle. 
Om Sneglene er der først Grund til at sige, at større Skaller er 
sjældne. De store Former er i Reglen kun repræsenterede ved Unger, 
der kan forekomme i meget betydeligt Antal og langt hyppigere end 
i Glaukonitsandet. Af de Arter, hvis Skaller endnu er saa store, at 
man let iagttager dem allerede i Lerprøverne (før Slæmningen) er der 
tre, som er paafaldende almindelige. I størst Mængde forekommer 
Turritella nana , dernæst Aporrhaïs gracilis, som er sjælden i de dybere 
Lag, og endelig Scalaria? crassilabris, der ligesom den førstnævnte 
ganske vist ikke hører til Sjældenhederne i Glaukonitsandet, men 
ikke paa langt nær er saa hyppig deri som i Leret. Blandt de tal¬ 
rige mindre Skaller tindes, foruden de ovenfor nævnte Unger, en 
Mængde smaa Former, som ogsaa kendes fra Glaukonitsandet, og 
blandt dem er der ligeledes nogle, der tydeligt har deres største Ud¬ 
bredelse øverst i Lagrækken. Endelig er der fundet enkelte sjældnere 
Arter, som hidtil ikke er paaviste i Glaukonitsandet. 
Det er ikke alene blandt Sneglene, man finder det lige frem¬ 
hævede Forhold, at nogle Arter optræder i langt større Mængde i 
Leret end i Glaukonitsandet; det er ogsaa Tilfældet med enkelte andre 
