25 
Forsteningerne, at det kan være vanskeligt at fjerne dem. Ikke 
desto mindre er Forsteningerne selv saa temmelig upaavirkede; selv 
Aragonit-Skallerne er i Reglen godt bevarede, og Ekinoderm-Resterne 
er i det hele taget ikke saa kalcitfyldte som de tilsvarende Ting i vore 
Kalksten, ja der findes adskillige endnu fuldstændig porøse, altsaa helt 
uomdannede Stykker. Derimod er en Mængde navnlig af de større 
Forsteninger rullede, og af disse er endog en Del stærkt grøntfarvede. 
Over Halvdelen af den grovere Del af Slæmmeresten bestaar af 
rullede Stykker, og det er iøjnefaldende, at man mellem dem finder 
en Mængde af de Former, der oprindelig kendes fra Saltholmskalken, 
f. Eks. Led af Crinoider, Fragmenter af Ekinider, Ditrupa-Rør, Styk¬ 
ker af Crania tuberculata og Terebratula lens o. s. v. Man kunde 
maaske derfor ved en flygtig Betragtning fristes til at tro, at denne 
Del af Faunaen laa paa sekundært Leje, men blot en lidt nøjere 
Gennemgang af Forsteningerne vil vise, at en saadan Slutning vilde 
være forhastet 1 ). 
Der er først det Forhold, at Spor af Slid finder man netop paa 
de Forsteninger, som paa Grund af deres Form og Størrelse maa 
være særlig udsatte for det, nemlig Ting som de lige nævnte og des¬ 
uden de større Muslinger og iøvrigt de fleste store Skalfragmenter 2 ). 
Derimod er de talrige smaa Forsteninger næsten altid ganske friske, 
og det samme gælder de aller fleste Snegle. Det sidste skyldes for¬ 
modentlig, at der ofte inde i en Snegleskal kan samle sig lidt Luft, 
som bevirker, at den ligesom ligger mindre tungt i Vandet. 
Mere overbevisende end det fremdragne almindelige Forhold vir¬ 
ker dog Enkelthederne. Ser man f. Eks. paa et stort Materiale af 
en Art, der forekommer i baade frisk og rullet Tilstand, viser det 
sig umuligt at trække en skarp Grænse imellem de to Grupper; der 
findes alle Overgange fra fuldstændig friske Stykker til stærkt rullede. 
I det hele og store kan man ganske vist sige, at det er de større 
Stykker, som er rullede, og de smaa, der er friske, men det er ingen 
absolut Regel. Man kan finde store Eksemplarer med glimrende 
bevaret Overflade, og paa den anden Side kan man se Virkninger af 
Slid paa Skaller ned til forbavsende smaa Dimensioner. 
1 ) I det hele taget tror jeg, at man ofte har lagt for stor Vægt paa Forekomsten 
af rullede Forsteninger og været for tilbøjelig til i dem at se Ting, der stammede 
fra ældre Lag. Det er dog ganske naturligt, at ogsaa »samtidige« Dyrs Skaller, som 
bliver begravede i Sand, der aflejres i bevæget Vand, i mange Tilfælde kan blive 
rullede og slidte, inden de falder endelig til Hvile. Jeg behøver for at vise det 
berettigede i denne Tankegang blot at henvise til den store Mængde af slidte Mus¬ 
lingeskaller, man finder paa Vesterhavsstranden i Nutiden. 
2 ) Naar der her tales om Fragmenter, tænkes der kun paa de »oprindelige« 
Brudstykker, der er aflejrede i Lagene som saadanne, og ikke paa de mange, som er 
fremkomne ved senere Knusning af Forsteninger indesluttede i Bjærgarterne. 
