23 
hosstaaende skematiske Profil efter en Linje igennem de to Boringer. 
Det er konstrueret paa Grundlag af Iagttagelserne fra disse og fra de 
tidligere omtalte Indsamlingssteder. Boringerne er paa Tegningen 
mærkede med I og II, og Tallene 1—4 angiver de fire Prøveseriers 
omtrentlige Plads, idet disse Punkter er fremkomne ved at projicere 
de Steder, hvorfra Prøverne efter al Sandsynlighed stammer, vinkelret 
paa Profillinjen 1 ). Af Findestederne ligger i Virkeligheden de tre første 
tæt Syd for Linjen og det sidste i noget større Afstand Nord for den. 
Man kan endvidere ved Hjælp af Iagttagelserne med en vis Sand¬ 
synlighed angive, at Mægtigheden af den i Sundkrogen fundne for¬ 
steningsførende Aflejring paa det nærmeste er 6 V 2 m, der fordeler sig 
paa følgende Maade paa de forskellige Lag: 
ca. 2 V 4 m Ler, som foroven er meget mørkt brunt og stift, 
men nedad efterhaanden bliver lysere og magrere, 
saa at der dannes en jævn og langsom Overgang til : 
ca. 3 A m brunt, leret Finsand. Det gaar nedad jævnt men hur¬ 
tigt over i : 
ca. 3 Va m grønt, leret Glaukonitsand med tiltagende Kornstør¬ 
relse nedad. I dets nederste Lag er endvidere Ler¬ 
indholdet kendeligt mindre end højere oppe. 
Det bør endnu til Slutning fremhæves, at Rigtigheden af disse 
»Resultater« er betinget af, at Aflejringen er nogenlunde regelmæssig 
lejret. At det ikke er nogen blid Behandling, den har været udsat 
for, fremgaar af Bjærgarternes Knusning, som dog nærmest har Ka¬ 
rakter af en Udvalsning, der nok kan have formindsket Lagtykkel- 
* serne lidt, men ikke behøver at have paavirket selve Lagstillingen — 
og næppe heller har gjort det efter den regelmæssige Variation af 
Bjærgartsbeskaffenheden i de opgravede Bunker at dømme. Derimod 
antyder de grovkornede og til dels ret lerfattige Prøver i Serie 1, at 
der længst imod Vest er virkelige Uregelmæssigheder i Lejringsfor¬ 
holdene. Det er nemlig ikke usandsynligt, at disse Prøver repræsen¬ 
terer Lag, som egentlig hører hjemme paa et lavt Niveau og kun er 
*) En saadan Kombinationsmaade er kun berettiget, hvis Lagene falder nogen¬ 
lunde i Profilets Retning, men dette er en Ting, som er vanskelig at bevise, da Faldet 
er saa lille og Iagttagelserne saa faa. Ser man paa Glaukonitsandet i de to Boringer, 
saa antyder Kornstørrelsen, at dette Lag i Boring I nedad paa det nærmeste stopper 
ved det samme Sted i Lagrækken, som haves øverst i Boring II. Under denne Forud¬ 
sætning skulde Profilets Lagstilling være lidt stejlere end tegnet, og det vilde, sammen¬ 
holdt med Iagttagelsesstederne ved Kaj muren, give en Afvigelse af Faldet imod Syd. 
Men herimod taler den langsomme Ændring af Bjærgartsbeskaffenheden langs med 
Kaj muren (VNV—ØSØ); den tyder snarere paa en Afvigelse imod Nord. Antagelsen af 
et Fald imod Øst er altsaa et »Mellemstandpunkt«, og Profiltegningen bør derfor ikke 
opfattes som mere end den sandsynligste Kombination af Iagttagelserne — under 
Forudsætning af, at Lagene i det hele taget er plane. 
