22 
Bassinet, men maaske nok var knap saa fedt. Nedad blev det 
gradvis mere og mere sandet, og allerede paa 13 m havde man 
fint, leret Glaukonitsand, der fortsatte sig nedad til h- 15 m og paa 
hele dette Stykke var vandførende. Derefter fulgte fast Grønsands¬ 
kalk ned til -f- 16,i m, hvor Boringen standsedes paa Grund af et 
Uheld ved en Sprængning. 
I Boring II fandtes foroven noget nedskyllet Sand og maaske 
lidt Kvartær ned til ca. — 12 m, og derfra til omtrent 14 m leret 
Glaukonitsand, der i det hele var grovere end det i Boring I trufne 
og i hvert Fald i den nederste Del kendeligt mindre lerholdigt. Det 
var temmelig stærkt vandførende, og Vandet var fersk, men lugtede 
af Svovlbrinte, der ogsaa røbede sig ved at farve blankslidte Steder 
Saltholmskalk Grønsandskalk Grønt, leret Brunt, leret Mørkebrunt Ler Kvartær 
Glaukonitsand Finsand 
Skematisk Profil fra Sundkrogen. 
Maalestok for Længder 1 : 800, for Højder 1 : 200. 
paa Redskaberne sorte. Under et lille Gruslag (med en Del Flint, 
enkelte Smaastykker af Saltholmskalk og nogle Forsteninger, som 
paa Grund af deres hvide Farve maa stamme fra Saltholmskalken) 
fulgte derefter fra -f- 14 til -f- 14,8 m Grønsandskalk og derunder 
Saltholmskalk, som var temmelig løs (afsmittende paa Redskaberne). 
Disse Boringer viser ganske utvetydigt, at man har de mest grov¬ 
kornede Lag forneden og gradvis mere og mere finkornede og ler¬ 
holdige Lag opad. Da hele Flagen har store horisontale Dimen¬ 
sioner i Forhold til Tykkelsen, er der ingen Sandsynlighed for, at 
Isen skulde have vendt det hele paa Hovedet; man maa derfor gaa 
ud fra, at den angivne Orden af Lagene er den oprindelige. 
Det Billede, man af de ovenfor meddelte Iagttagelser maa danne 
sig af Lejringsforholdene, kan maaske bedst illustreres ved Hjælp af 
