15 
Omtrent samtidig med den sidst omtalte Afhandling udkom et 
Arbejde af Alfred Rosenkrantz om »Craniakalk fra Kjøbenhavns 
Sydhavn« [31]. Fra to store Udgravninger i Sydhavnen beskrives en 
graalighvid, fast og noget krystallinsk Kalksten, som paa sine Steder 
kan gaa over i fuldstændig usammenkittet, finkornet Kalksand, og 
derved minder om Kalken ved Vodroffgaards Mølle. Den overlejres 
af et tyndt Lag glaukonitisk Kalksten, hvis nederste Del udgøres af 
et Forsteningskonglomerat ganske svarende til Konglomeratet fra 
Havnen ved Larsens Plads. Grænsen imellem de to Lag er skarp; 
den øverste Kalksten kan fortsætte sig ned i Sprækker og Huller i 
den underliggende, og den kan indeholde rullede Stykker af denne. 
Det fremgaar heraf, at der er en Lakune imellem de to Lag; Rosen¬ 
er antz’ s Tegning af »Profil I« tyder paa, at der tillige er Diskor- 
dans. Kalkoverfladen er stærkt isskuret, og det øverste Kalklag er 
paa store Strækninger helt borteroderet. 
Paa Grundlag af en indgaaende Undersøgelse af Forsteningerne 
angiver Rosenkrantz, at Faunaen i de to Lag i alt væsentligt er 
den samme, og han fremhæver, at de smaa Forskelligheder, som 
fremgaar af Fossillisten, ikke har stratigrafisk Betydning. Han hen¬ 
fører derfor begge Lagene til Craniakalken og betegner dem hen¬ 
holdsvis som »Nedre« og »Øvre Craniakalk«. Rosenkrantz følger 
altsaa her i Princippet Grönwall; men han finder to af Grönwall’s 
Typer af Craniakalk — Typen fra Kjøbenhavns Havn og Vodroff- 
gaard Typen — over hinanden og adskilte ved en Grænse, som i 
hvert Fald betyder en Afbrydelse i Sedimentationen paa dette Sted. 
Derefter forsøger Rosenkrantz at parallelisere de to Kalklag fra 
Sydhavnen med andre kendte Ting. Han sammenstiller sin Nedre 
Craniakalk med de nederste Kalksten fra Vodroffgaards Mølle og 
Vestre Gasværk, samt med Saltholmskalken fra Knippelsbro, Gammel¬ 
holm, Havnen ved Larsens Plads, Frihavnen, Østre Gasværk og 
Saltholm samt ved Grenaa, og endelig — om end i forsigtige Ud¬ 
tryk — med Gruskalken fra Herfølge-Aashøj Egnen. Den Øvre 
Craniakalk betragter han som sammenhørende s aave 1 med Kon¬ 
glomeratet fra Gammel Kongevej og Larsens Plads (og tilsvarende 
løse Blokke) som med Grönwall’s paleocæne Bundkonglomerat 
(og Blokke af paleocænt Ekinodermkonglomerat). Rosenkrantz tager 
altsaa her afgjort Standpunkt imod et væsentligt Punkt i Grönwall’s 
Opfattelse, nemlig Adskillelsen af de lige nævnte Ting. Han fører 
ikke noget palæontologisk Bevis for sin Anskuelse, men begrunder 
den kun ved en ny Tydning af Vestre Gasværks Profilet, idet han 
opfatter dettes »Grønsandskalk« og »Gruslag« som sammenhørende, 
eller med andre Ord, han forener netop de to Lag, hvis forskellige 
Beskaffenhed og Fossilindhold var en medvirkende Aarsag til, at 
