14 
»Ældre« og »Yngre Danien«, det sidste karakteriseret ved Forekom¬ 
sten af Terebratula lens. Craniakalken med Terebratala lens og Crania 
tuberculata opfattedes da som det øverste af »Yngre Danien«. 
I 1919 knyttede Brünnich Nielsen til en Beskrivelse af »En Hy- 
drocoralfauna fra Faxe« en Række udførlige »Bemærkninger om 
Danien’ets geologiske Stilling« [29]; i dem tog han kraftigt til Orde 
for at henføre Danien’et til Tertiæret. Selv om de af A. de Gros- 
souvre for tyve Aar siden fremsatte Synspunkter vel ikke, ved at 
optrykkes, i Nutiden kan antages at virke stærkere paa danske Læ¬ 
sere, end de gjorde, da de fremkom, og selv om Brünnich Nielsen’s 
egen Argumentation nok paa nogle Punkter kunde friste til Mod¬ 
sigelse, saa lader det sig ikke nægte, at der er adskillige Ting, som 
peger i den nævnte Retning, og at der stadig kommer flere til. 
Endelig har Brünnich Nielsen fornylig udsendt en Afhandling 
om »Inddelingen af Danien’et i Danmark og Skaane« [30]. Heri 
begrunder han først udførligt sin Inddeling i Ældre og Yngre Danien. 
Mere Interesse for det foreliggende Emne har dog dels hans derefter 
følgende Udtalelser om, hvorvidt man ved Hjælp af Forsteningerne kan 
underafdele det Yngre Danien, og dels hans Anskuelser om dettes Af¬ 
grænsning opad. Brünnich Nielsen’s Standpunkt er i Korthed det, at 
faunistiske Forskelligheder indenfor det Yngre Danien foreløbig ikke 
kan bruges til relative Aldersbestemmelser, men snarere blot maa 
betragtes som Variationer i Facies. Han tager saaledes bestemt 
Afstand fra at opretholde Craniakalken som en særlig Zone, idet han 
hævder, at det Selskab af Forsteninger, som skal karakterisere denne, 
fortsætter sig nedad, antagelig igennem hele det Yngre Danien, og at 
de faa Former, som kun kendes fra de øverste Kalklag, intet siger 
med Hensyn til Alderen, men kun tyder paa lokale Smaaæn dringe r 
i Organismernes Livsvilkaar. Paa samme Maade betragter han 
Lellinge Grønsandet — ikke som en væsentlig yngre Dannelse end 
de underliggende Kalksten, men »som en anden Facies, idet Faunaen 
for en Del er fælles med det øvrige Danien«. Og han forlænger sit 
Yngre Danien opad, helt op igennem Kertemindeleret, med den Mo¬ 
tivering, at Forsteningerne i Virkeligheden ingen Grænse giver. Det 
er en Tydning, som kræver, at Danien’ets Kalksten henregnes til 
Tertiæret, fordi Lellinge Grønsand og Kertemindeler utvivlsomt hører 
til dette, og »Ældre Danien« har saa meget til fælles med de over¬ 
liggende Kalksten, at det vilde være urimeligt at anbringe de to Ting 
i forskellige Systemer. Da det herved af Brünnich Nielsen indtagne 
Standpunkt saaledes i enhver Henseende afviger fra Grön wall’ s, og 
da det tillige for væsentlige Punkters Vedkommende desværre kun 
er ganske kortfattet begrundet, kan der senere blive Anledning til at 
underkaste det en mere indgaaende Analyse. 
