13 
her omkring danner det direkte Underlag for Istidsdannelserne, ved 
»Boring A« strækker sig ind under Lellinge Grønsandet, som dog 
paa dette Sted kun har ringe Mægtighed. Derimod viser Prøverne 
fra Johnstrup’s tidligere omtalte Boringer ved Lellinge (ca. 4 km 
Nordvest herfor), at Grønsandet ved de Heste af disse Boresteder 
hviler direkte paa Bryozokalk. Kun ved »Boring III« er dette ikke 
Tilfældet. I den fandtes der under Grønsandsaflejringen et ca. 2 m 
tykt Lag af Gruskalk, som stemmer meget nær overens med Bjærg- 
arten fra Herfølge, og derunder Bryozokalk. 
Da Gruskalken i denne Egn har en ganske betydelig Udstræk¬ 
ning og en ikke helt ringe Mægtighed (ved Herfølge over 5 m), og 
da den ligger med regelmæssig, næsten vandret Lagdeling, maa man 
gaa ud fra, at det er en Dannelse, som oprindelig er bleven aflejret 
ud over et stort Areal. De nævnte Iagttagelser viser derfor, at Laget 
maa have været udsat for Nedbrydning, inden Lellinge Grønsandet 
blev aflejret — eller med andre Ord, at der i denne Egn er Dis¬ 
kor dan s mellem Grønsandet og de underliggende Lag. 
En Bekræftelse paa det af Grön wall stærkt fremhævede Forhold, 
at Lellinge Grønsandet er transgressivt, kan man ogsaa finde i det, 
man efterhaanden fra Boringer har lært at kende om denne Dannelses 
Lejringsforhold paa andre Steder end dem, der er omtalte i det fore- 
gaaende. Jeg sigter her navnlig til O. B. Bøggild’s udførlige Under¬ 
søgelse af Prøver fra et stort Antal Brøndboringer [26, S. 115—132] 
og den af V. Milthers givne Sammenstilling af Boringer i det syd¬ 
lige Sjælland [25]. Det fremgaar heraf, at sandede, i Beglen glau- 
konitiske Lag i stor Udstrækning paa Sjælland dækker Danien’ets 
Kalksten og opad gaar over i udpræget lerede Aflejringer. Vestpaa 
(og sydpaa) bliver dette sandede Led i Lagrækken dog ubetydeligt 
eller synes endog helt at kunne mangle. At der under dette Lag¬ 
kompleks kan være en langt større Afbrydelse i Lagrækken end den, 
der fremgaar af Diskordansen ved Lellinge, antydes af, at de nævnte 
Lag ved Gedser sandsynligvis hviler paa Skrivekridt. En lignende, 
men mere usikker Iagttagelse fra Slagelse skal man derimod næppe 
lægge større Vægt paa. 
Men vender vi tilbage til Betragtningen af den østsjællandske 
Lagrække, saa viser ogsaa de senere Aar en stadig Forøgelse af Kend¬ 
skabet til den, specielt hvad Kalkstenene angaar. Denne Udvikling 
er præget af K. Brünnich Nielsen’s Arbejder. De er ganske vist 
overvejende af palæontologisk Art, men indeholder dog adskilligt af 
stor stratigrafisk Interesse, og nogle af disse Ting har Betydning for 
det her behandlede Emne. 
Allerede i sin første Afhandling fra 1909 [27] kunde Brünnich 
Nielsen paa Grundlag af Brakiopoderne dele Danien’et i to Dele: 
