7 
(og bagefter i Naturhistorisk Forening) igen et Foredrag om »Tertiær¬ 
formationen i Danmark« og forelagde ved denne Lejlighed A. von 
Koenen’s nedenfor omtalte, palæontologiske Arbejde. Han knyttede 
hertil nogle Bemærkninger om Lejringsforholdene og har maaske 
ogsaa meddelt Iagttagelser fra de to sidste Udgravninger, om hvilke 
man forgæves søger Oplysninger i Litteraturen. 
Hvad Forsteningerne fra Vestre Gasværk angaar, da undersøgte 
O. Mørch de forholdsvis faa, som var indsamlede i 1868, og var 
paa dette Grundlag tilbøjelig til at henføre Aflejringen til Eocæn [7, 
S. 280]. Ogsaa de senere og større Indsamlinger har Mørch haft til 
Undersøgelse, men dette Arbejde blev afbrudt ved hans Død i Be¬ 
gyndelsen af 1878. 
Mørch’ s forsigtigt udtalte og kun paa foreløbige Bestemmelser 
hvilende Anskuelse om Lagenes Alder blev bekræftet og uddybet ved 
A. von Koenen’s Bearbejdelse af Forsteningerne i de følgende Aar; 
den udførlige Afhandling herom udkom i 1885 [8]. I den udskiller 
von Koenen, efter Schimper’s Forslag, den nederste Del af Eocænet 
under Betegnelsen Paleocæn, og paa Grundlag af den undersøgte 
Faunas hele Karakter udtaler han, at Lagene ved Vestre Gasværk 
med Sikkerhed kan betragtes som paleocæne og vel nærmest hører 
til samme Horisont som »Thanet-sand« og »Sables de Bracheux«, 
eller maaske er lidt ældre. Denne Aldersbestemmelse har siden staaet 
uanfægtet, og den er saa meget vigtigere, som von Koenen Aaret 
efter kunde tilføje, at Lellinge Grønsandet er samtidig med, eller i 
hvert Fald slutter sig nær til, Lagene ved Vestre Gasværk, og saaledes 
ikke hører til Kridtet [9, S. 883]. 
I de nærmest følgende Aar fremkom intet nyt, og kun tre Gange 
senere har Vestre Gasværk Forekomsten igen været bragt paa Bane. 
I Beskrivelsen til de geologiske Kortblade Kjøbenhavn og Boskilde 
refererede K. Rørdam i 1899 alt, hvad der dengang forelaa om Vestre 
Gasværk, og sluttede med at udtale en stærk Tvivl om, at Lagene i 
det hele taget var faststaaende [11, S. 38]. Derefter beskæftigede Karl 
A. Grönwall sig i 1904 udførligt mod Forekomsten [17, S. 44—47]. 
Han offentliggjorde dels en Profiltegning, som skyldes Johnstrup, 
og dels Ordlyden af Etiketterne til nogle Bjærgartsprøver og Bore¬ 
prøver, ligeledes stammende fra Johnstrup’s Undersøgelse; han føjede 
hertil Resultatet af sin egen Undersøgelse af Prøverne og en Tydning 
af hele Profilet, saa denne Fremstilling er den udførligste, der hidtil 
er fremkommen om Lejringsforholdene. 
Grönwall hævdede — i Modsætning til Rørdam — at Lagene 
var faststaaende, og dette affødte en lille Polemik i de følgende Aar 
[12 og 20]. Han kunde ved Hjælp af Boreprøverne fuldstændiggøre 
