63 
som Lellinge Grønsandets Bundkonglomerat, og er man først naaet 
saa vidt, har man dermed den smukkeste faunistiske Forbindelse 
imellem Saltholmskalk og Lellinge Grønsand. 
Det svage Punkt i Brünnich Nielsen’s Argumentation er altsaa 
netop Konglomeratets Henføring til Grønsandet, og det er en Ting, 
som vanskeligt lader sig direkte bevise. Men kan man omvendt ved 
Hjælp af nye Iagttagelser godtgøre, at Slutningsresultatet og i det 
hele taget Brünnich Nielsen’s Syn paa Forsteningernes Betydning 
er det rette, saa maa ogsaa Betænkelighederne paa dette Punkt falde. 
Og det kan man. Jeg har allerede tidligere (S. 55) i anden Anled¬ 
ning paavist, at den nylig fundne Fauna fra Sundkrogen i denne Hen¬ 
seende bringer et afgørende Vidnesbyrd ved at indeholde baade Salt¬ 
holmskalkens og Kertemindelerets Forsteninger. I Belysning heraf 
taber ogsaa den ovenfor fremhævede palæontologiske Indvending imod 
at henføre Konglomeratlaget til Lellinge Grønsandet sin Betydning. 
Der kan endelig endnu være Anledning til at undersøge, om 
ikke Grönwall’s Begrundelse af hans Teori stadig staar ved Magt. 
Det vil fra den tidligere givne historiske Oversigt erindres, at 
Grönwall’s Adskillelse af Craniakalken — og herunder Havnens 
Konglomerat — fra det »paleocæne Bundkonglomerat« baseredes 
paa to Ting, nemlig Faunaen i nogle af de langelandske Konglome¬ 
ratblokke og Vestre Gasværks Profilet. Det palæontologiske Ar¬ 
gument, der hentedes fra Blokkene, siger ifølge ovenstaaende i 
Virkeligheden intet, og bedre gaar det ikke med Henvisningen til 
Vestre Gasværks Profilet. For selv om man maa indrømme, at 
Grönwall’s Tydning af dette er den sandsynligste, hvis man i det 
hele taget vil antage de forsteningsrige Lag for faststaaende, saa 
turde det af det tidligere meddelte være fremgaaet, at Forholdene 
ved Vestre Gasværk lige saa lidt kan tages til Indtægt for den ene 
Teori som for den anden. 
Efter Fremkomsten af Profilerne i Sydhavnen, efter at man har 
lært den rige »Blandingsfauna« i Sundkrogen at kende, og efter at 
Vestre Gasværks Profilet har tabt sin Beviskraft, taler altsaa alt for 
og intet imod at henføre Havnens Konglomeratlag til Lellinge Grøn¬ 
sandet. Men dermed maa, man fristes til at sige, det misbrugte 
Navn Craniakalk bortfalde ogsaa for dette Lag, til hvilket det op¬ 
rindelig blev knyttet. Det vilde være rimeligt at genoptage Grön¬ 
wall’s meget betegnende Udtryk Ekinodermkonglomeratet, hvis han 
ikke havde stillet sit paleocæne Ekinodermkonglomerat i Modsætning 
til netop det her omhandlede Lag. Det er derfor nødvendigt at ind¬ 
føre en ny Betegnelse; det naturligste og mest sigende Navn fore¬ 
kommer mig at være: »Grønsandskonglomeratet«. 
Naar man, som det ovenfor er gjort, gaar med til at trække 
