68 
svarende Betegnelse for de til Nedre-Danien’et hørende Kalklag. 
Man har ikke noget gammelt Navn, der kan bruges, saa det bliver 
ogsaa her nødvendigt at foreslaa et nyt. Da Stevns Klint er det klas¬ 
siske Profil, hvori man paa en lang Strækning kan se Danien’ets 
Paalejring paa Senonet, ligger det nær at tænke paa at benytte 
Ordet Stevns til Sammensætningen af en saadan Nydannelse. Men 
Stevns er Navnet paa et forholdsvis stort Omraade, indenfor hvilket 
der findes mange forskellige Kalksten, og hvor tillige Danien’et 
pletvis kan mangle. Det forekommer mig derfor bedre at vælge et 
andet Stednavn hentet fra den samme Egn, og da Bryozokalken i 
Stevns Klint er mægtigst og lettest tilgængelig i Klintens sydlige 
Del, hvor den endog paa sine Steder er den eneste forekommende 
Kalksten, fordi dens Undergrænse sænker sig ned under Havets 
Niveau, vil jeg foreslaa Navnet »Rødvigkalk« som Betegnelse for 
Nedre-Danien’ets Kalksten. 
Der staar endnu tilbage at se paa den Del af det ældre Tertiær, 
som ligger over Lellinge Grønsandet. Denne Lagrække er først sent 
hieven nærmere kendt, fordi den for en stor Del ligger under Havets 
Niveau, og fordi mange af de Dagforekomster, man har, er løse 
Flager eller er saa utydeliggjorte af Skred, at de intet oplyser om 
Lejringsforholdene. Det er derfor kun gennem Boringer, at man kan 
faa noget at vide om disse Lag, og da Oplysningerne om (og Prø¬ 
verne fra) Brøndboringerne ofte er temmelig mangelfulde, støder man 
ogsaa her paa Vanskeligheder. Bøggild har for faa Aar siden i Til¬ 
slutning til en Undersøgelse af den vulkanske Aske i Moleret fore¬ 
taget en meget udførlig Bearbejdelse af Materialet fra de Boringer, 
der gaar igennem de her i Betragtning kommende Lag, og han har 
behandlet baade de ældre, tidligere offentliggjorte Boringer og mange 
nye. Jeg kan derfor, hvad Enkelthederne angaar, henvise til hans 
Afhandling [26] og her nøjes med at minde om nogle Hovedpunkter. 
Lellinge Grønsandet gaar opad over i en lys graa Mergel, som 
videre opad fortsætter sig i graat kalkfrit Ler. Det drejer sig ikke om tre 
adskilte Horisonter, men om forskellige Fades af den samme Af¬ 
lejring, om hvilke man kun kan sige, at de normalt følger efter hin¬ 
anden i den angivne Orden. Bigtiglieden af denne Betragtningsmaade 
fremgaar af, at de — to og to — helt eller delvis kan erstatte hin¬ 
anden, ja paa enkelte Steder endog kan optræde i Veksellejring. 
Oprindelig kaldte man Mergelen i Klinten ved Kerteminde og i 
de nordfynske Boringer for Kertemindeler. Senere, da man lærte det 
kalkfrie Ler at kende og efter Grönwall’s Forslag [23] opfattede dette 
som en særskilt Horisont, blev det naturligt at ændre Navnet til Kerte- 
mindemergel for derigennem at udtrykke Adskillelsen fra det over¬ 
liggende Lag. Men efter at man nu gennem Bøggild’s Undersøgelse 
