72 
er derfor kun Grund til her at fremhæve, at man næppe bør tillægge 
Forsteningsmaterialets Ufuldstændighed nogen Betydning for Alders¬ 
bestemmelsen. Denne er nemlig ikke baseret paa en Paavisning af 
et Antal Arter, som er karakteristiske for en bestemt Horisont i det 
anglo-parisiske Bassin, men udelukkende paa Faunaens almindelige 
Karakter. Og til en saadan Vurdering maa en, selv ufuldstændig, 
Samling, der omfatter ca. Hundrede Molluskarter, være tilstrækkelig, 
navnlig naar det er en Autoritet som von Koenen, der behandler 
den. Man maa derfor have Lov til at gaa ud fra, at Sundkrog 
Lagene tilhører Mellem-Paleocænet eller maaske nærmest dettes nedre 
Del. Som Følge heraf er det sandsynligst, at baade Saltholmskalken 
og Kertemindeleret bør opfattes som mellempaleocæne ; derimod vil 
det paa Grund af den faunistiske Forskel mellem Saltholmskalk og 
Rødvigkalk være rimeligere at henføre denne sidste til Nedre-Paleocæn. 
Disse Betragtninger maa naturligvis kun opfattes som et Forsøg 
paa at indordne den danske Række af ældre tertiære Aflejringer i det 
geologiske Tidsskema paa den efter det hidtil foreliggende sandsyn¬ 
ligste Maade. Resultatet af dette Forsøg kan mest overskueligt gen¬ 
gives ved Hjælp af følgende Tabel: 
Øvre-Paleocæn 
(Londinien) 
Lillebeltsler 
Lellinge Grønsand og Kertemindeler 
Mellem - Paleocæn 
(Øvre-Danien) 
(Thanetien) 
Saltholmskalk 
(Mellem-Danien) 
Nedre-Paleocæn 
Rødvigkalk 
(Montien) 
(Nedre-Danien) 
Med dette Inddelingsforslag skal selvfølgelig ikke være sagt, at 
man skal lægge større Vægt paa Grænsen mellem Nedre- og Mellem- 
Danien end paa den, der skiller Mellem- og Øvre-Danien. Det ud¬ 
trykker blot, at den internationale Grænse mellem Nedre- og Mellem- 
Paleocæn sandsynligvis skærer den danske Lagrække indenfor Da¬ 
men’ets Kalksten. En Betragtning af de danske Lag for sig alene 
giver, som tidligere udviklet, et tredelt Danien; den markerede 
geologiske Grænse, som skiller de to øverste Dele fra hinanden, er 
paa ingen Maade mindre væsentlig end den Variation i Faunaen, 
hvormed Adskillelsen af de to Kalkstenshorisonter begrundes. 
