10 
det overordentlig store Materiale Ira Slesvig og Holsten, som han har 
studeret. 
Først maa omtales Wesenbergerkalk, den Stenart som vel op¬ 
rindelig har faaet Navnet „Østersøkalk“. Det er i Regelen en meget 
tæt Kalksten, lig den litografiske Skifer; de mere tætte Stenarter er 
gullige eller gulliggraa. Rødlige eller graalige Stenarter med Pletter 
eller Partier af rent rød Farve, nærmest Purpur, med mere krystal¬ 
linske Elementer og enkelte Kalkalger af Slægten Vermiporella, fore¬ 
kommer ogsaa. 
Disse Stenarter er temmelig hyppige og er fundne paa følgende 
Steder: paa Langeland, i Grusgaven i Fattigbakke ved Rudkjøbing 
samt paa Stranden ved Bagnkop, paa Ærø omtrent S. for Knastebjerg, 
paa Taasinge ved Vaarø Knude (4 Stkr.), paa Vestkysten af Skaarø 
og ved Juelsbjerg Teglværk, S. for Stenstrup. [Madsen 1903, S. 52.] 
Yngre end disse og sandsynligvis jævnaldrende méd Lykholmer 
Schicht er nogle lysegraa Blokke med Vermiporella. For største 
Delen er det tæt Kalksten, som tildels har stylolitisk Afsondring og 
enkelte grønlig farvede Partier. De synes helt at stemme overens 
med de Blokke, som Stolley har beskrevet S. 51 og 52. Ogsaa i 
disse Blokke kan man se en enkelt Dasyporella eller Palæoporella. 
De synes at danne en Overgang til Palæoporellakalkstenene. 
Saadanne Lykholmer Blokke er fundne paa Taasinge ved Vaarø 
Knude og ved Stjovl, paa Østkysten af Hjortø, samt ved Amalielund, 
ca. 300 km SV. for Stenstrup. Omtrent paa samme Sted er der 
fundet en Kalksten, som indeholder rigeligt af baade Vermiporella 
og Palæoporella og som staar paa Grænsen til Palæoporellakalk¬ 
stenene. 
Disse bestaar i Reglen af en tæt Grundmasse, der ligner den lito¬ 
grafiske Skifer, hvori Kalkalgernes Skeletter ligger indlejrede i stor 
Mængde. De bestaar af krystallinsk Kalkspat og giver Stenarten et 
ejendommeligt plettet Udseende. Af Farve er Blokkene mest lysegraa 
eller rødlige, men ogsaa mørkere Varieteter findes. Lagdelingsfladerne 
viser ofte stylolitisk Afsondring og er jævnlig overtrukne med en 
grønlig, jordartet Substans. Stenarten er hyppig gennemtrukken med 
Aarer eller Striber af hvid eller rødlig Kalkspat. Palæoporellakalken 
er den yngste af de nedresiluriske Stenarter, der her er fundne, og 
er samtidig med Borkholmer Schicht i de russiske Østersøprovinser 
og med Leptænakalken i Dalarne. Palæoporellakalken er omtrent 
lige saa hyppig som Wesenbergerkalken og er funden paa følgende 
Steder : 
Paa Langeland udfor Lismose (Vestkysten) og ved Bagnkop, paa 
Taasinge S. for Vaarø og paa Vaarø Knude, paa Thorø ved Østerskov, 
paa Drejø S. for Drejø By, samt paa Nordkysten af Skaarø. Paa 
