15 
kyst, lidt Nord for Stjovl Knude, indeholder en meget rigere Fauna, 
typisk for Tuberculata- Blokkene: 
Beyrichia Salteriana Jones, B. tuberculata (sjælden), B. Steusloffi 
(sjælden), Klædenia Wilckensiana Jones, Aparchites oblongus Jones & 
Holly Primitia mundula Jones, Bythocijpris sp., Chonetes striatella , 
Pholidops antiquus (sjælden) og Tentaculites ornatus Sow. 
En Blok af graalig, temmelig krystallinsk Kalksten med en 
Mængde Rester af Gastropoder og enkelte Eks. af B. tuberculata og 
Primitia mundula , er funden i Jærnbanegrus, der stammer fra en 
Grusgrav bagved Ghristiansminde, Svendborg. 
c. Skaanske Blokke. 
Af øvresiluriske Stenarter fra Skaane er ingen saa karakteristisk 
som de Lag af rød Kalksten, der ligger indlejrede i Sandstenen og 
Skifrene ved Ramsåsa. Af denne Stenart er der ved Føllesbjerg paa 
Sydspidsen af Langeland fundet et Stykke, der indeholder: Chonetes 
striatella, Bellerophon trilobatus Sow., Holopella ? Sp. og Cucullella 
ouata Sow. 
En anden Blok er funden som Strandsten N. for Noret ved Bøjg- 
den, V. for Faaborg. Det er en rød Kalksten, aldeles opfyldt med 
Chonetes striatella , mellem hvilke ses en løs Kind af en Calymmene. 
I enkelte Partier er Ostrakodskaller ophobede, af disse kan dog kun 
Beyrichia scanensis Kolm. bestemmes. 
Disse Blokke stemmer baade petrografisk og palæontologisk nøjagtig 
overens med de faststaaende Lag [Grönwall 1897, Nr. 1, S. 214, 226]. 
Blokken fra Fyn stammer sikkert fra de ældre Dele af Lagrækken 
ved Ramsåsa, Blokken fra Langeland fra den yngre Del af Lagene. 
Fra Skiler- og Kalkstenslagene ved Klinta ved Ringsjön stammer 
tre Blokke, der baade petrografisk og palæontologisk meget nær 
stemmer overens med den faststaaende Stenart. 
Med de ældre Lag ved Klinta kan en graa, temmelig tæt Kalk¬ 
sten, der er funden i Grusgraven i Fattigbakke ved Rudkjøbing, 
sammenlignes. Af Forsteninger indeholder den: Phacops Downingiæ 
Murch., Aparchites obsoletus, Pterinea sp., Holopella ? sp., Bellerophon 
trilobatus , Chonetes striatella og Rhynchonella nucula. 
Med de noget yngre Lag ved Klinta, hvor Kalkstenslagene i 
Skiferen bliver tyndere og sjældnere, viser et Par 1 — 2 cm tykke 
Kalkstensplader meget stor Lighed, baade palæontologisk og petro¬ 
grafisk. [Grönwall 1897, Nr. 1, S. 202—205.) 
Paa Stranden udfor Fredskov paa Sydøstkysten af Fyn har Hr. 
Skoleinspektør Hammer fundet en Blok af blaaliggraa Mergelkalk¬ 
sten, fuld af Forsteninger, hvilke særlig tydelig fremtræder paa den 
forvitrede Overflade. Den indeholder: 
